allmänna iakttagelseförmägans växlande nivå. Det synes 
nämligen i själva verket vara ganska sällan, som man nu¬ 
mera pä detta sätt kan insamla material i denna riktning. 
Barkens röda vatten blomning representerar dock härvid¬ 
lag ett glädjande undantag, då det nämligen i detta fall 
varit mig möjligt att med upplysningar från ort och ställe 
— vilka i det följande skola anföras — komplettera 
de samla berättelserna. 
Hjärnes framställning av år 1702 är i Hora hän- 
seenden av ett betydande hydrobiölogiskt intresse. Av 
Sådana upplysningar om veget ationsfärgningar i sötvatten, 
vilka vid en närmare granskning torde möjliggöra en 
mera ingående bestämning angående dess orsak, före¬ 
ligger dock här endast berättelsen »om den stora siöen 
B ar eken, som på åthskillige ställen har synts såsom blod». 
Den härför lämnade redogörelsen är i flera hänseenden 
av stort intresse och torde därför också motivera en 
något utförligare granskning. De av Hjärne meddelade 
uppgifterna angående den röda färgningen i sjön Barken 
härröra från Jesper Svedberg — på den tiden professor 
i Upsala men sedermera som bekant biskop i Skara — 
vilken i sin tur sammanställt dem efter de upplysningar r 
som meddelats honom av befolkningen vid ett personligt 
besök på platsen. Svedberg skildrar företeelsen på föl¬ 
jande sätt: »In emot aftonen åhr 1697 den 29 Juni wid 
thot boskapen kommer hem / wid pass kl. 6 eller 7 då 
solen ännu war högt oppe blifwa folcket i Wiks by 
warse / huru thet kom drifwandes af wädret och flytan¬ 
des på watnet / ifrå stora siöen / intil landet i Wik blod¬ 
röde stycken och Hankar wäl många / somliga tillhopa 
Somliga särskilt efter hwar andra så stora som bord eller 
karbottnar af åtskillig storlek större och mindre. Thet 
gaf ett sådant sken ifrå sig / at thet ock glansade på 
husen / som ther bredo wid stodo /illrödt ther utaf. Intet 
blod kunde wara rödare. När thet således twå timar 
