45 
som de beskrevo under namn A. angùsti folia crassa och 
A. a. succullenta , -och som nu åter fått aktualitet genom 
publicerandet av A. praecox Hülphers i Lindmans nya 
flora (Svensk Fanerogamflora, 1918). En karaktäristisk 
form av detta komplex beskrevs för första gången som 
art av Drejer (Flora excursoria Hafniensis, 1838) under 
namn av Atriplex longipes. Diagnosen lyder: »fol. inf. 
hastato-triangularibus elongatis subintegerrimis super, 
oblongis, flor. interrupte spicatis foliatis defloratis longe 
pedunculatis, per. lac. hastato triangularibus basidentatis 
(dentibus acuminatis) dorso elevato nervosis». Drejer 
var tveksam om dess artberättigande och uppfattade 
den närmast som en mellanform mellan A. latifolia och 
A. hastata. 
Då jag våren 1916 började insamla levande mate¬ 
rial för min Atriplexkultur, påträffade jag på åtskilliga 
lokaler utmed skånska kusten en form, som genom sin 
tidiga blomning (redan i Maj) avvek från allt annat, jag 
förut sett. Fullvuxna exemplar (i Juli) på dessa loka¬ 
ler visade stor likhet med den av Hülphers beskrivna 
A. praecox och avveko knappt från nämnda art mer än 
genom sin släta, upphöjt nerviga fruktskärm. I kultu¬ 
rerna 1917 och 1918 visade denna form en från den ur¬ 
sprungliga strandformen högst avvikande habitus. Den 
tidiga blomningen och de köttiga bladen bibehöllos fort¬ 
farande, men fruktskärmen metamorfoserades till största 
delen och blev bladig. Det hos den ursprungliga for¬ 
men nästan omärkliga under fruktskärmen sittande skaft¬ 
partiet tillväxte och uppnådde ofta en längd av 3 cm. 
Den under kulturbetingelserna utvecklade formen stäm¬ 
mer nu på det närmaste med originalexemplaren av 
Drejers A. longipes samt med den avbildning av denna 
art, som Lange lämnat i Flora Danica. Liknande for¬ 
mer kan man finna på den feta strandgyttjan vid Lomma, 
en lokal, som nära överensstämmer med Flaskekroen vid 
Köpenhamn från vilken Drejers originalexemplar stamma. 
