42 
1876) vänder i stort sett tillbaka till den tidigare grupp¬ 
indelningen, baserad på det vegetativa systemets karak¬ 
tärer. Han utgår, som han själv säger, icke från någon 
viss karaktär, utan grupperar formerna alltefter deras 
»olika skaplynne» och efter »total-uttrycket» av samt¬ 
liga karaktärer. Detta gör han förmodligen under tryc¬ 
ket av J. Langes auktoritet. Denne har ett pessimis¬ 
tiskt uttalande om de olika karaktärernas konstans i 
sin flora, (Haandbog i den Danske Flora), där det heter: 
»De vigtigeste Kjendetegn hentes fra Ç Blomsterdaekket, 
Frugten og Fröet samt Bladenes Form og Indskaering, 
men da selv intet av disse organer er alldeles konstant 
indenfor hver enkelt Art, er en fyldestgj örende Beskri¬ 
velse av de typiske Arter og deres mest ejendomelige Ud¬ 
viklingsformer saare vanskelig.» 
Möjligheten av att skenet kan bedraga tyckes icke 
hava föresvävat C. A. Westerlund. Som en följd av 
samma okritiska förfarande måste man betrakta behand¬ 
lingen av vissa former i våra mera modärna floror, så¬ 
som* Ascherson-G-raebner och Neuman- Ahlfvengren. 
Har man haft Atriplexformer i odling någon tid, 
märker man snart, hur onaturlig den klassificering måste 
bli, som baseras på bladform, fruktskärm etc. Kommer 
t. ex. en halofytisk strandform under kulturbetingelser, 
förändrar den sig ofta i så hög grad, att det blir svårt 
nog att finna habituslikheter mellan densamma och den 
ursprungliga formen. Att variationen vid fortsatt od¬ 
ling av de olika typerna beror av genetiska differenser 
är emellertid lika oomtvistligt. 
Vid mina egna försök att ernå en naturlig grup¬ 
pering av Atriplexformema har jag tagit särskild hän¬ 
syn till fröets utseende och speciellt, till radikulans form 
och läge. Radikulans utseende differerar mycket på¬ 
fallande hos de olika arterna, och en gruppindelning 
, baserad på karaktärer hämtade från detta organ erbjuder 
enligt min mening goda riktlinjer för vidare systema- 
