34 
af carotinoider, som den spektroskopiska jämförelsen 
visade, större. Saltet tycks alltså i allmänhet verka i 
denna riktning. — Som man kunde vänta af den efter 
ytan räknadt lika klorofyllmängden assimilera bägge 
formerna, enligt företagna jodprof, under samma betin¬ 
gelser som för Atriplex lika. I bägge fallen blefvo bladen 
i jodlösningen blåsvarta. Den anatomiska undersökningen 
visar, att båda Aster - typerna ha lika byggd epidermis 
samt ungefär lika många klyföppningar. Olikheten tycks 
alltså inskränka sig till cellhypertrofiering, rikligare mängd 
af gula färgämnen och små dimensioner på de vegetativa 
organen. Som s. 17 omnämnts är litor alformens salt- 
halt obetydligt högre än hafsvattnets. Transpirationen 
är, att döma efter koboltprof, ganska växlande. Jag 
fann somliga blad ha större transpiration än supralitoral- 
formens, andra mindre. Afven beträffande den relativa 
transpirationsintensiteten på öfver- och undersidan synes 
stor variabilitet råda, hvilket för tanken till den af Rosen¬ 
berg (1897 s. 547) gjorda iakttagelsen, att hos Aster och 
andra halofyter transpirationen icke står i något bestämdt 
förhållande till klyföppningarnas antal. 
Citerad litteratur \ 
Areschoug, 1878. Jemförande undersökn. öfv. bladets anatomi. 
Lund. 
« 
Brown and Escombe, 1903. Proc. Royal Society. Ser. B. 76. 
S. 29, 94. 
Cavara, 1905. Contrib. biol. veg. IV. 1905. Bot. Ctrlbl. 104. 1907. 
Delf, 1911. Annals of Botany. 25. S. 485. 
Eaber. ,1913. Berichte d. deutsch, bot. Gresellsch. 31. 
Ealck, 1913. Svensk botan. tidskrift. 7. S. 337. 
Eitting, 1911. Zeitschr. für Botanik. 3. S. 209. 
— , 1915. Jahrb. f. wiss. Botanik. 56. S. 1. 
— , 1917. Samma ställe. 57. S. 553. 
/ ■ , i 
Frödin, 1912. Arkiv för Botanik. Stockholm. 11 . N:o 12. 
1 Första delen af dessa studier är tryckt i Bot. Not. 1918 H. 6. 
I texten hänvisas till densamma med en romersk etta. 
