ej några väsentliga olikheter. Att bladtypen ej utdanas 
direkt under ljusets inverkan utan genom en mera kom¬ 
plicerad retningsprocess framgår däraf, att redan de 
mycket unga bladen ha sol- eller skuggtyp. Redan i 
de ännu ej centimeterlånga bladen framträder tydligt 
olikheten i cellformen. För Sedum tycks sålunda gälla 
samma förhållande som för Fagus , hos hvilken Nord- 
hausen (1903) påvisat, att typen bestämmes redan i 
anlaget genom ett slags retverkan från de utvuxna 
bladen på samma skott. 
Skuggformen hos Sedum har mist något af sin sùc- 
culens — genom att cellerna ha mindre volym — och 
detsamma gäller kanske äfven för en del obligata halo- 
fyter, om de odlas under anormala betingelser (se Neger 
1913 s. 355), ehuru den saken nog tarfvar ytterligare 
undersökning. I allmänhet sakna de typiskt halofila 
bladen den tydliga differentiering i strukturen, som 
utmärker de vanliga solformerna. 
Hos Silene ha vi två parallellformer, venosa och ma¬ 
ritima , af hvilka den senare är halofil och något suc¬ 
culent. Hos Silene venosa föreligger en vanlig dorsi- 
ventral bladtyp med utbyggda klyföppningar. Silene 
maritima (jfr Warming 1897 s. 189) har nästan bila¬ 
terala blad utan.tydlig åtskillnad mellan pallisadväfnad 
och svampparenkym, med nedsänkta klyföppningar. 
Bägge äro ju solformer, så att man torde få tillskrifva 
saltet den modificerande eller, ifall ärftliga former 
föreligga, den utväljande betydelsen. — 
E. En paralellstudie Öfver två Atriplex- former. 
De båda förut omtalade formerna af Atriplex lati¬ 
folium (s. 16) förete ganska intressanta anatomiska olik¬ 
heter. Den blekt gulgröna litoralformen har något mindre, 
ehuru omkr. en half gång tjockare blad än den kraftigt 
gröna supralitoralformen. Eljest äro bladen i yttre hän- 
