23 
liaf s vattnets salter (NaCl och MgCl 2 ) måste utgöra ett 
effektivt skydd för t. ex. kortare tids öf vers tankning 
eller öfversköljning, vid högvatten, bränningar o. dyl. 
Afven för den vanliga tiden af ett barometerminimum — 
tre dagar — skulle det icke hinna passera in mer än 
0,16X72 = 1,152 mol klornatrium i celler med samma 
permeabilitet som den hos Atriplex uppmätta. Och 
denna siffra • måsto ju betydligt öfverskrida det verkliga 
upptagandet hos den intakta växten, emedan försöken 
gjorts på snitt med frilagda celler, medan ju de in¬ 
takta väfnaderna erbjuda mycket ringare diffusionsyta 
i förhållande till volymen. Mina bestämningar röra 
tillsvidare blott bladepidermis. På rötterna har det ännu 
ej lyckats mig att göra några användbara iakttagelser. 
Men under förutsättning, att permeabiliteten hos rot- 
epidermis och rothår icke är större än hos bladepider¬ 
mis, kan man tryggt påstå, att Atriplex , Aster , Glaux , 
Spergularia , liksåväl som den högre upp lefvande Honc- 
Tcenya äro vid kortare öfversvämningar förskonade för 
ett omåttligt saltupptagande. 
Annorlunda ter sig saken vid konstant genomblöt- 
hing med saltvatten. Sedan den omständigheten, att 
Honchenya o. a. faktiskt upptaga afsevärda kvantiteter 
salt, ehuru permeabiliteten är omätbar, bevisar ju, att i 
* • 
den intakta växten måste råda delvis andra förhållanden 
än i de frilagda och plasmolyserade cellerna, och att 
permeabilitetsbestämningar enligt plasmolysmetoden äro 
ganska litet användbara, när det gäller att ta reda på 
hvad en växt tar upp och icke tar upp under sin lefnad. 
Med tillhjälp af transpiration hinner under loppet af 
veckor och månader pumpas upp åtskilligt, fast den 
genom plasmolysförsök bestämda direkta genomsläpplig- 
heten synes lika med noll h Sådant kan endast afgö- 
ras genom kemisk analys. Däremot anser jag, som 
1 Att det skulle bestå direkt proportionalitet mellan transpira¬ 
tion och saltlagring, är naturligtvis osannolikt (jfr nedan). 
