14 
hvilket af sevärda belopp till en del förklaras af att bladen 
vid försökets slut icke voro fullt turgescenta ehuru friska. 
Saltanalysen gaf nu till resultat, att det föga transpire¬ 
rande exemplaret innehöll 2,3i X NaCl, medan det starkt 
transpirerande innehöll 3,72 V, räknadt efter friskvikt- 
Analys af ett direkt utifrån taget exemplar gaf 2,38 
Afven om man tar i betraktande, att värdet för det 
transpirerande exemplaret är något för högt till följd af 
att friskvikten vid nedsatt turgescens blir för låg, så 
synes likväl försöket bevisa, att saltupptagandet gynnas 
af en förstärkt transpiration. 
Ett liknande försök gjordes med Atriplex latifolium. 
Det ena exemplaret ställdes här i klorkalciumexsiccator, 
medan det andra ställdes i ett glasskåp, där luften hölls 
mycket fuktig. Afven här indränktes sanden före för¬ 
söket med 2 NaCl. Efter en vecka innehöll exiccator- 
exemplaret 4,22 % NaCl medan det andra exemplaret 
innehöll 4,07 * 4 . Här är skillnaden alltså högst obetydlig, 
men resultatet går i samma riktning. Tillsvidare synes 
mig följaktligen den uppfattningen böra beaktas, att 
halofyterna, såvida de icke vilja få för mycket salt i sina 
väfnader, torde behöfva inskränka sin transpiration. Lik¬ 
väl bör varnas för ensidig uppfattning. Det är ju ytterst 
permeabiliteten som afgör, huruvida salt kommer in, och 
öfver upptagandets hastighet, ehuru naturligtvis den ge¬ 
nom en snabb transpiration betingade hastiga transporten 
ur roten måste medföra ett brant koncentration sfall och 
en ökad diffusion. Slutligen tyckas de förut meddelade 
försöken med saltakkumulation ge vid handen, att permea¬ 
biliteten är reglerbar. Det är alltså icke uteslutet, att 
saltupptagandet begränsas äfven på andra vägar än genom 
inskränkning af transpirationen (jfr äfven AVarming 1909 
s. 222 och den här citerade litteraturen). När Renner 
(1913 b s. 679) säger, >dass die Salzpflanzen meistens 
sehr hohe osmotische drucke haben», och antyder att 
den fysiologiska torrheten torde betinga detta, så vill 
