11 
salt. Efter två veckor var den i rent vatten vuxna 
tufvan fullt frisk, med kraftig nybildning af rötter från 
rotstocken; därjämte hade blomknopparna slagit ut. Den 
i 0,5 % vuxna var likaledes frisk, men rotbildning sak¬ 
nades, äfven blomningen uteblef och några bruna blad 
i periferien angåfvo. att det var dåligt med trifseln. 
De öfriga exemplaren vissnade ned, fortast det i 2 % 
vuxna. Någon salt analys utfördes ej på dessa plantor, 
eftersom försöket tydligt gaf vid handen, att saltan¬ 
passningen hos Armeria är minimal. Att denna växt 
har svårt att närma sig strandens nedersta nivå är så¬ 
lunda klart. Något salt tål naturligtvis Armeria , lik¬ 
som öfriga »fakultativa halofyter». Men till och med 
i Placodiumzonen vid Ödegården (I s. *268) var salthal¬ 
ten i marken, alltså blott cirka 40 meter från 
hafvet, minimal. Och på en sådan klippstrand sändas 
icke rötterna ned till någon saltvattensnivå. För att 
exakt bestämma Armerias salthärdighet kräfvas vidare 
försök. 
Det relativt höga tryck, som utmärker Armeria , 
0,5—0,75 moi., torde böra sättas i samband med växt- 
sättet. Den är ju bunden vid smala klippsprickor eller 
till kanten af ängsmarken pch utsättes för periodisk 
torka, hvaraf dess xerofila karaktär tillräckligt förkla¬ 
ras. Man bör ju också betänka den intensiva uttork- 
ning, som bestås af hafsvinden, oaktadt dess stora fuk¬ 
tighet. Solanum dulcamara, som bäst trits på klapper 
eller klippskrefvor, torde äfvenledes finna användning- 
för sitt tryck om 0,5 moi. 
Om Salsola torde ungefär detsamma som sades om 
Honckenya här kunna anföras, med den skilnaden, att 
den förra är mycket mera xerofil. Äfven Salsold har 
en högst betydlig förmåga att akkumulera NaCl; sär¬ 
skilda försök i den riktningen har jag emellertid icke 
anställt. Kulturförsök i sand visa. att den uthärdar 
mycket växlande betingelser, hög fuktighet liksom stark 
