8 
% 
celltryck gå liand i band framgår af tidigare littera¬ 
turuppgifter. Enligt Livingston (1906, s. 74) lia Cernis 
och Opuntia tryck af blott 5,6—5,9 atmosfärer, relativt 
låga värden (0,4—0,6 gm KN0 8 ) fick Fitting (1911, s. 
247) för Opuntia och de af Falck (1913, s. 349) för 
Sedum acre, album och rupestre bestämda trycken (O .2 
gm KN0 3 ; epidermisceller) äro ungefär af samma stor¬ 
lek som de af mig bestämda 1 . Ekologiskt är ju detta, 
såsom framhållits af de nämnda forskarna, ganska lätt 
begripligt, alldenstund succulensen i och för sig är det 
bästa skyddet mot vissnande. A andra sidan måste 
dessa lågosmotiska succulenter, som Fitting (1911 s. 247) 
framhäfver, mycket lättare stryka med, om betingelserna 
bli extremt ogynnsamma (långvarig torka). 
Hvad de halofila och något succulenta Cochlearia , 
Crambe och H one kemf a beträffar, så är deras tryck på¬ 
fallande ordinärt. Ingen af dem går heller ned till 
samma nivå som exempelvis Aster eller Speryidaria. Hu¬ 
ruvida deras rötter (jag tänker särskilt på Honchenya ) 
gå ned till en nivå som kunde tänkas genomdränkt af 
saltvatten, kan jag icke säga; det är som bekant myc¬ 
ket svårt att gräva upp ett oskadat exemplar af strand¬ 
växterna, på grund af deras ytterst spensliga rotsy¬ 
stem. Att salthalten i ytskiktet altar hastigt med 
afstande! frän vattnet liar Warming (1906 s. 291) öfver- 
tygat sig om, och jag kan bekräfta lians uppgifter- 
Marken i Festuca ocina — Car ex-arenaria -associationen vid 
Sandhamn (se I s. 278) innehöll sålunda intet spår NaOl 
(jfr även s. 269), och detsamma var förhållandet i Arme - 
roazonen och till och med i Cakiletum på Vingaskär (på 10 
cms djup). [Eftersom öfverstänkningen väsentligen sam¬ 
manhänger med kustens beskaffenhet, kan naturligtvis 
på andra lokaler mera salt påträffas (se Frödin 1912 s. 
41 f.)l. 
1 Ännu några liknande uppgifter återfinnas hos Rennkk "(1313 
b. s. 666). 
