Några ord med anledning av Aug. Heintzes 
uttalanden om Potentilla multifidas 
spridningsbiologi. 
Av John Frödin. 
Nyligen har A Heintze erhållit kännedom om Braun- 
Blanquets uppgift att Potentilla multifida i Alperna skulle 
visa »Vorliebe für Gems- und Schafläger». Han drar 
därav den slutsatsen att arten ifråga »liksom exempel¬ 
vis Draba nemorosa och Potentilla argentea antagligen förts 
till våra sydberg av ren -f- korp.» 
Uttrycket är rätt svävande. För så vitt det avser 
att nämnda arter under en tidigare mera allmän utbred¬ 
ning i vårs nordliga trakter delvis av renen och korpen 
understötts vid sin invandring hit, är en sådan mening 
ju rätt plausibel. Men om förf. härmed avser att arterna 
på nämnda sätt från sina nuvarande ståndorter in¬ 
kommit till sy dbergen, utgör uttalandet endast ett exem¬ 
pel på en egenskap som — enl. vad jag förut haft till¬ 
fälle visa — stundom vidlåder författarens bevisföring, 
nämligen hopp och luckor i tankegången. 
För att författarens sats skall kunna godtagas åter- 
det nämligen bl. a. först och främst att visa. 1) 
arternas ifråga frön ej förlora sin grobarhet även 
de passera båda dessa djurs tarmkanal. 2) att någon 
nämnvärd trafik av dessa djur verkligen pågår eller på¬ 
gått mellan svdbergen och nämnda ståndorter. Särskilt 
för Potentilla multifidas vidkommande torde detta vara 
rätt svårt, och författaren synes onekligen ha varit rätt 
anspråksfull gent emot djurformerna ifråga. Beträffande 
de båda andra växtarterna är naturligtvis samma in- 
vändning berättigad. 
Författaren har emellertid med sitt uttalande råkat 
tangera ett av växtgeografiens mera intressanta problem, 
nämligen om över huvud klimatiska relikter existera;. 
om 
