mycket .art-fattig- Mora. Detta är också mestadels:fallet, 
men undantag härifrån träffar man i deras norra del. 
Där har jag t. ex. sommaren 1917 funnit Primula fari¬ 
nosa vid Södra Bomansberg fäbod och ett ar senare t. o. 
m. vid Hjärpåsen, nästan i urbergsområdets centrum. 
Uppenbarligen beror detta på att moränen, särskilt i ur- 
bergskupolens norra parti, delvis härstammar från sil ur- 
ringen.' 
Den senare är i sin norra kant i Mora och Orsa 
överlagrad av det därstädes befintliga isranddeltats mäk¬ 
tiga grus- och sandmassor. Trots det underliggande 
kalkberget är vegetationen härstädes också synnerligen 
torftig — mestadels en mycket artfattig tallhed. Emel¬ 
lertid finnes strax NV om Orsasjön en lucka i delta¬ 
platån, där det lösa jordtäcket består av morän. Denna 
täcker icke endast ifrågavarande del av silurringen utan 
sträcker sig också betydligt N om densamma in i en" 
trakt där de uppskjutande partierna av berggrunden 
visade sig vara kalkfria. och där kalkväxter saknades 
på de anträffade klipporna. Fastän moränen här alltså 
kunde väntas vara kalkfattig, fann jag 1918 på norra 
sidan om Hornberga by en rik ängsvegetation med bi. 
a. följande arter a densamma: 
Briza media G //mna(lenia conopea 
Centaurea jace a 
Cora I lor rlviz a U • ifi < I a 
Crepis paludosa 
Listera ovata 
Pr im ula far inosa 
Sceptrum Carolinum 
*Epilobium lactiflorum 
Gentia n a campestris 
* To fieldia p a lus tris 
Vicia sepium 
Redan att ej mindre än trenne subalpina arter (*) 
anträffades på denna lilla Häck. antyder att här finnes 
en särskild faktor — ett kalkrikt substrat — som bi¬ 
drager till att utjämna de i övrigt ogynnsamma förhål¬ 
landena. Och detta bestyrkes av närvaron av de övriga 
arterna, av vilka åtminstone Briza media. Centaurea Jacea. 
