1 förteckningarna här ovan ha med f utmärkts så¬ 
dana arter som i allmänhet fä anses vara kalkbundna. 
Åtskilliga av de uppträdande termofyterria skulle såle¬ 
des trots det gynnsamma lokalklimatet icke anträffats 
här. om substratet ej vore starkt kalkhaltigt. Huruvida 
detta även gäller de övriga är ovisst. — Av de härstä- 
des förekommande fjällarterna få likaledes Dryas, 
Don (/lan ca och Saxifraga oppositi folia betraktas som 
kalkbundna. 
Båda de små fjällen uppvisa, på toppen en fjällre¬ 
gion med en areal av några hundra m 2 . Vegetationen 
där är en enformig rished. * De enda fjällväxter, som 
därstädes anträffades voro på Killingskalsberget Arctos- 
tapUylos alpina. Loisclcuria procumbens och Saxi fraya 
appositi folia, på Suljätten de båda förstnämnda jämte 
Cerastium alpi num. Diapensia lapponica. Juncus trifidus 
Lunda spicata och Doa ylauca. 
Det skulle emellertid vara förhastat att föreställa 
sig denna toppÜörans fattigdom såsom förorsakad av 
kalkbrist i det lösa jordtäcket. I själva verket vore det 
mycket egendomligt om icke dessa små fjällkullar vilkas 
toppar visserligen bestå av kalkfattiga skiffrar, men som 
mera eller mindre äro omgivna .av vidsträckta silurmar- 
ker, även på de högre nivåerna uppvisade en morän, som 
delvis härrörde från silurområdet (jfr. 1 , sid 266). Att 
det lösa jordtäcket a, de bada topparne i verkligheten 
ii ven är kalkförande visas av att på den förstnämnda 
toppen även förekom Saxifraga oppositi folia, på den sist¬ 
nämnda (Suljätten) Doa glauca , båda. visserligen i en¬ 
staka. delvis illa medfarna individ. Frånvaron av ett 
större antal arter beror alltså på andra faktorer, främst 
pa ett ogynnsamt lokalklimat : de isolerade topparne äro 
starkt vindexponerade och till följd härav barlagda vin¬ 
tertiden: härigenom gynnas ris- och hedväxterna, vilka 
i sin ordning genom övermäktig konkurrens utestänga 
de övriga. Att sålunda ej mindre än sammanlagt 8,fjäll- 
