187 
lopp och de flesta bladen till följd däraf voro missfärgade 
och mörka. Hos några växter hade de dock ännu sin 
o 
gröna färg i behåll. A dessa undersökte jag ofvan- 
nämnda kalireaktion, hvilken, som bekant, närmare stu¬ 
derats af Molisch och af honom föreslagits såsom spe¬ 
cifik för klorofyll. Metoden består däruti, att bladstycken, 
väfnadsfragment m. m. försättas, utan att fuktas med 
o 
vatten, med en mättad kalihydratlösning. A friskt, re¬ 
cent material färgas klorofyllet därvid momentant gul¬ 
brunt för att efter någon tid (ett kvart eller en half- 
timma i allmänhet) återtaga sin gröna färg. Det senare 
färgomslaget inträder omedelbart, om materialet uppvär¬ 
mes till kokning eller försättes med vatten, alkohol 
o. s. v. Molisch tillägger, att ifrågavarande reaktion 
låter sig utföras, förutom å lefvande material, å kloro¬ 
fyllkorn, som dödats genom kokning med vatten, intork¬ 
ning eller på annat sätt, äfvensom — såsom jag redan 
antydt — å herbarie växters blad. 
Det resultat, min undersökning lämnade, var öfver 
förväntan gynnsamt. Här inträdde i själfva verket all¬ 
deles samma reaktion som å friska blad. Då emellertid 
kaliluten trängde endast långsamt in genom den torra 
bladväfnaden, påskyndades reaktionen genom preparatets 
uppvärmning till kokning. Klorofyll färgen gick därvid 
öfver till gul eller gulbrun, och efter någon tid (i flera 
fall först efter omkring ett dygn) hade den gröna färgen 
återställts. Den mikroskopiska undersökningen visade 
härvid, att klorofyllet utlösts såsom gräsgröna droppar, 
af hvilka några voro inneslutna i cellerna, de flesta dock 
hade flutit ut i omgifvande medium. Det senare var 
särskildt fallet efter sammanpressning af preparatet 
genom tryck å täckglaset. De i mediet befintliga drop¬ 
parna befunnos ofta förenade till större, drufklaslika 
komplexer eller mera oregelbundet gestaltade klumpar 
med ansats till myelinstruktur, hvilket särskildt tydligt 
iakttogs t. ex. hos blad af Cytisus Laburnum. 
