188 
Den omnämnda reaktionen inträdde typiskt a föl¬ 
jande material: 
Urtica pilulifera [Urtica Eomana; Rostius: 297|, 
Cytisus Laburnum [Trifolium Arborescens: Rostius: 
348], ' 
Orobus vernus [Wulffs lupini; Rostius: 127]. 
Nigella Damascena [Nigella plena; Rostius: 132], 
Ammi majus [Ammi; Rostius: 245]. 
Med afseende på den vid reaktionen bildade grön- 
färgade substansen skall tilläggas, att denna tydligen 
icke är oförändradt, nativt klorofyll, utan, såsom Will- 
stätter (II, 135) utredt, ett derivat däraf. alkalikloro- 
fyllid (tidigare kalladt alkaklorofyll). 
Hvad beträffar klorofyllets konstanta följeslagare i 
gröna blad, karotin, misslyckades samtliga, enligt Mo- 
LiscHs kali-karotinmetod utförda försök att hos herba- 
rieväxterna påvisa denna substans. Att resultatet utföll 
på detta sätt, kan knappast väcka förvåning, då karotin, 
såsom redan Arnaud visat, äger en utpräglad förmåga 
att absorbera syre, enligt Willstätter (I, 19) ända till 
34 procent af sin vik,t. Därvid blekes karotinet och 
öfvergår till en ofärgad substans, som ej längre ger 
karotinreaktion, sålunda icke blåfärgas af koncentrerad 
svafvelsyra, utan däraf blott brunfärgas. 
I samband härmed står att i herbariet förekom¬ 
mande normalt gula blomblad (här ofta — till följd af 
inverkan af fuktig luft — blågrönt färgade) icke blefvo 
vid behandling med svafvelsyra blå, utan färgades i 
obestämdt gråbruna toner. Sålunda blefvo fragment af 
den stora, uppblåsta foderkragen hos Physalis Alkekengi 
|Halicacabus peregrinus; Rostius: 154] vid svafvelsyre- 
tillsats svartbruna. Hos Calendula officinalis [Calentula: 
Rostius: 37] utflöto vid samma reaktion ur tungblom¬ 
morna gulbruna olj droppar. Hos Tr ollius europaeus 
[Ranunculus silvestris; Rostius: 64] erhöllos efter några 
dagar citrongula klumpar, som på sina ställen visade 
