*203 
stora flertalet torde dock utan tvifvel ha följt med ut- 
fyllningsmaterialet och äro sålunda att hänföra till den 
verkliga ruderatfloran. 
Öfver de i trakten ej hemmahörande arterna lämnas 
här en förteckning: 
Phalaris minor Ketz. — Skild från Ph. canariensis bl. 
a. genom groft och ojämnt tandad vingkant på skärm¬ 
fjällen. 1907 åtm. ett 10-tal individ, 40—50 cm. höga ? 
med spensligt strå, kort och fåaxig vippa (= var. gracilis 
o 
Park). Ar 1910 påträffade jag endast ett litet individ 
af omkr. 10 cm. höjd. (Medelhafstrakterna). 
Alopecurus myosuroides Huds. — 1910. 
Polypogon monspeliensis Desf. — 1907. Fanns ej 
1910. (Vest- o. Sydeuropa). 
Avena sterilis L. — 1910. Möjligen förbisedd vid 
det korta besöket år 1907 på grund af likheten med 
A. fatua. Den har större småax än denna, och blom¬ 
morna lossna ej vid mognaden. I Lunds museum ligger 
(under namn af A. fatua) ett ex. af denna art, taget 
»Scania 1808». 
Festuca octo flora Walt. (= F. tenella Willd.). 1910, 
4 ind. Litet spensligt gräs, habituell liknande F. ovina , 
men ettårigt, med ensamma strån. (N. Amerika). 
Bromus tectorum L. — 1910. 
— — var. nudus Mert. & K. {—var. glabrescens 
Ands.). — 1910. 
— Japonicus Thunb. — 1907, 1910. Senare året 
ännu i riklig mängd. 
— — var. grossus (Celak.) Asch. & G-r. — 1907. 
Form med mycket förlängda, 15—20-blommiga småax. 
— squarrosus L. — 1907. 1910 ännu i riklig 
mängd. 
— — var. uberrimus Murb. — 1907, 1910. Enstaka 
ex. Analog med Br. japon, var. grossus. 
— — var. villosus (Host) Koch. — 1910. 
Lolium temulentum L. 1910. Enstaka. 
