208 
Utom för enstaka arter anföras inga speciella lokaler 
varken av Blomberg eller Hellbom, utan »Marstrandsön 
och Koön jämte några kringliggande öar» förenas till en en¬ 
het, som av Blomberg mycket riktigt benämnes Marstrands- 
trakten, men av Hellbom kallas Marstrandsön, något som 
naturligtvis är felaktigt, och som ter sig egendomligt i 
de fall, då speciella lokaler, som ligga på Koön, anföras 
under begreppet Marstrandsön. 
Professor O. Nordstedt, som under åtskilliga år 
tillbragt en del av sommaren på Marstrandsön, samlade 
under åren 1914 och 1915 ett ganska rikhaltigt lavma¬ 
terial, vilket jag enligt förut träffad överenskommelse 
undersökt. I den förteckning* som nedan lämnas över 
nämnda material, har jag ordnat arterna efter Zahl- 
bruckners system*, som f. n. är det i detalj mest 
genomförda av de naturliga lavsystemen, och i viss 
mån hållit mig till den nu gängse artbegränsningen, var¬ 
vid jag närmast följt Lindaus handbok 2 . Antalet av 
Professor Nordstedt insamlade arter belöper sig enligt 
min uppställning till 82, av vilka ungefär ett 20-tal 
ej äro anförda i ovannämnda förteckningar från Mar¬ 
strand strakten. Mina meddelanden om förekomst och 
utbredning har jag uteslutande grundat på Professor 
Nordstedts samlingar med bifogade lokaluppgifter. 
1. Verrucaria maura Wnbg. Vid havskusten och vid 
Lilla Tådammen (bräckt vatten) på klippor. 
2. Dermatocarpon miniatum (L ). Sydöstra delen på 
sten, även var. complicatum (Sw.), båda formerna 
med apothecier. 
1 A. Zahlbruckner: Lichenes. Spezieller Teil i Engler & Prantl : 
Die natürlichen Pflanzenfamilien. Leipzig 1907. 
2 Gr. Lindau: Kryptogamenflora für Anfänger. Bd. 8 . Die 
Flechten. Berlin 1913. — Jag anser mig böra påpeka, att jag per¬ 
sonligen inte gillar den härskande uppfattningen av lavarterna: 
enligt min åsikt är det nämligen oriktigt att som alldeles skilda 
arter uppställa samhöriga typer, som därtill i vissa fall säkerligen 
inte representera olika raser, utan endast somatiska varianter. 
