240 
Den sötaste växten. Stevia Iiebaudiana (Bertoni) 
Hem si'., som är inhemsk i Paraguay, lär vara den sötaste 
växten i hela världen. Arten fördes först till Eupatorimn. 
Den innehåller en glucosid, estevin, och dennas förening med 
kali och natron, rebaudin. Båda lära vara 150— : 180 gånger 
sötare än socker. De torkade bladen, som uppgifvas vara 
40 — 50 gånger sötare än något annat naturligt ämne, kunna 
användas, blott de blifva pulvriserade. Då de icke verka 
alls giftigt, komma de nog till en del få ersätta sackarin. 
Död. Den 7 aug. 1919 professor G-eorg Stephen 
West i Birmingham, född d. 20 april 1876. 
Ny litteratur. 
Lindgren, J., 1919, Läkemedelsnamn, Ordförklaring, 
och Historik. H. 3 (Et—-Hv.), s, 81—120. 
Yendo, K., 1919, A monograph of the Grenus Alaria. 
145 s., 19 t., 2 textf. — Journ. College of Science Imp. 
Universit. Tokyo, Vol. 43. art. 1. 
Åkerman, Å-, 1919, Växternas kölddöd och frosthärdig¬ 
het. — Sveriges Utsädesför. Tidskr. 29 årg., s. 61 — 85, 4 
textf. . 
Innehåll. 
Blom, C.. Om några Amarantus-fynd i Sverige. S. 213. 
Gertz. O., Laboratortekniska och mikroskopiska notiser. 4. Några 
mikroskopiska iakttagelser å 300-årigt växtmaterial. 8. 185. 
Holmberg, O. B., Rnderatfloran vid Simrishamn 1907 och 1910. S. 
201 . 
f * t . .f ( ’ > . - . V ' “ J « 
Kajanus, B., Lavar på Marstrandsön enligt samlingar av Professor 
Nordstedt. S. 207. 
Naumann, E., Bidrag till kännedom om vegetationfärgningar i söt¬ 
vatten. VIII. Eine Vegetationsfärbung durch Scenedesmus qua- 
dricauda (Turp.) Breb. — IX. Ein Pall eines vegetationsfärben¬ 
den Trachelenionas volvocenae. — X. Scenedesmus quadricauda 
f . 
als Mitglied der vegetationsfärbenden Hochproduktion des Som¬ 
merplanktons »baltischer Seen». — XI. Eine Vegetationsfärbung 
durch Dinobryon cylindricum Imh. S. 225. 
—, En ny metod för uppläggning av algexsiccat. S. 217. 
—j Vegetationsfärgningar i äldre tider. IV. Några iakttagelser an¬ 
gående Euglena sanguinea hos Carl von Linné. S. 221. 
Neuman. L. M., En liten relikt. S. 199. 
Nordstedt, O.. Förteckning öfver Marstrandsöns mossor. S. 215. 
Smärre notiser. S. 212, 214, 219, 220, 224, 240. 
Lund, Berlingska Boktryckeriet, b“ 1919. 
