Syn.: Spergella macrocarpa Rchb., Icon. Y (1841) 
tab. CCII fig. 4963 b. 
Sagina saxatilis ß macrocarpa Hausm., Fl. TiroL 
(1851) p. 133. 
•» 
O 
Ar 1907 tillbrakte jag ett par veckor af Juli månad 
i Nordlanden och påträffade da vid Furulund en Sagina T 
som jag på grund af dess växtsätt och dess sterilitet ej 
ansåg mig kunna identifiera med »S. Normaniana », utan 
måste uppfatta som en verklig hybrid mellan S. Lin¬ 
næi och procumbens. Vid Furulund förekommo rätt rik¬ 
ligt såväl den macrocarpa formen af S. Linnæi som den 
»microcarpa», och äfven S. procumbens fanns, hvarför 
jag hade tillfälle att jämföra samtliga med hvarandra. 
Av hybriden fann jag en enda tufva, men denna 
var synnerligen vidlyftig och mätte omkr. V 2 m - 1 § e ~ 
nomskärning. Den växte strax intill en körväg, som 
leder västerut (mot Rupsifossen). Marken var torr och 
bevuxen med lågt gräs och bland detta förgrenade sig 
exemplarets talrika utlöpare, af hvilka jag bl. a. lyckades 
få upp några af ett par decimeters längd. Hela tufvan 
var fullkomligt ensartad och utgjordes tydligen af ett 
enda rikt förgrenadt individ. 
I fråga om de vegetativa delarna för öfrigt torde 
knappast något anmärkningsvärdt kunna tilläggas annat 
än att ex. öfverensstämde med S. procumbens och S. Linnæi 
typica , hvilka i detta afseende äro hvarandra mycket lika* 
Antalet foderblad synes tämligen regelbundet vara 5 r 
hvarvid dock ofta det ena har endast hälften af de öf- 
rigas bredd; endast i de tidigast framkomna, på exem¬ 
plaren vissnade blommorna förekomma 4 foderblad. 
Kronbladen äro synnerligen väl utvecklade, nående 
omkr. 3 /4 af foderbladens längd. 
Det viktigaste kriteriet på växtens hybrida ursprung 
är emellertid de fruktifikativa organens dåliga utveckling. 
