46 
Literatur-öfversigt. 
R. sulcatus Vest. Flora 1824; Syll. pl. p. 227 (sec. 
Focke) kallar förf. den art, som Arrhenius ansåg för Wei¬ 
hes R. affinis , hvilken senare dock skiljer sig från den förre 
genom starkare beväpning, årsskott, som sakna fåror, samt 
mer grenad blomställning och som utan tvifvel är en forma 
campestris och littoralis af R. fruticosus L., sådan som 
man finner denna art i synnerhet på sterila hafskuster. 
De mest utmärkande karaktärerna för R. sulcatus äTo 
däremot: de fårade, kraftigt väpnade årsskotten, de nästan 
vigglika, plötsligt tillspetsade uddbladen hos de blombä¬ 
rande grenarnes blad och den enkla utdragna blomkla¬ 
sen, hvars skärmblad äro ovanligt stora och länge kvar- 
sittande. 
Hos R. thyrsoideus urskiljer förf. med hänsyn till blom¬ 
ställningen 2 extrema former, som genom mellanformer 
öfvergå i hvarandra, näml. vegetior och ! macrior. 
R. Lindcbcrgii y P. J. Müller in Jahr b. der Pollichia 
1850 p. 292 anser förf. vara rätta namnet på den aid, 
söm Arrhenius m. fl. ansett vara Weihes R. discolor, och 
som förf. icke lyckats indentifiera med någon utom Skan¬ 
dinavien och Danmark, t. ex. i Tyskland, funnen art. 
Dess slägtskap med den äkta R. discolor Weih., méd hvilken 
R. speciosus Wirtg. sannolikt är identisk, tyckes vara myc¬ 
ket aflägsen. Denna art tillhör södra och västra Europa 
och skiljes från R. Lindebergii genom de icke egentligen 
håriga utan med ett slags grå fjäll beklädda årsskotten, 
de mera äggrunda ooh af utstående tänder kantade små¬ 
bladen, som på undre sidan äro rent hvitllidna, och slut¬ 
ligen genom den stora greniga nästan pyramidlika blom¬ 
ställningen. 
R. villicaulis Koehler sec. Weih. Rub. Germ. p. 43, 
tab. 17 (R. vulgaris var. villicaulis Metscb; Rubi Henne- 
berg. 1 in Linnæa 28, p. 145) beskrifves på följande sätt. 
O , , • J- . i ' « r f r 
Ars skott bågböjda, nedtill trinda, upptill ö-kautiga, gröna 
eller brunröda, glest håriga eller stundom’n. glatta, på 
kanterna väpnade med fitere, från sidorna stärkt hop try k ta, 
