48 
Literatuv-öfversigt. 
det vara svårt att hålla dem fullständigt åtskilda, och i 
norra Tyskland synas R. vulgaris och R. villicaulis full¬ 
ständigt öfvergå i hvarandra. Det är i synnerhet med 
hänsyn till bladformen, som R\ villicaulis visar stor öf- 
verensstämmelse med R. vulgaris , från hvilken den ,huf- 
vudsakligen skiljes genom den starkt och rikligt väpnade 
samt mera grenade blomställningen. 
Af R. Radula Weih, omtalar förf. en form från Kri¬ 
stiansand, hvilken mycket närmar sig R. rudis Weih, och 
möjligen äfven tillhör denna art, fastän den af brist på 
årsskott icke med säkerhet kunde bestämmas. Den ut¬ 
märker sig genom en större och mera utspärradt grenig 
blomställning, större och mera krökta taggar på de blom¬ 
bärande grenarne samt genom uddbladets form. Detta 
är nämligen mera utdraget aflångt och mot basen långt 
afsmalnande samt glesare tandadt med odelade tänder. 
Därjämte äro bladen på undre sidan nästan rent gröna. 
De norska formerna af R. CQrylifolius delas af förf. 
i följande underarter: * Wahlbergii Arrh., **\ maximus 
L. (Westgötharesan p. 135. R. corylifolius Arrh. Hartm. 
Lange), *** nemoralis (R. nemorosus Arrh. Hartm., R. du¬ 
metorum Lange) och **** raduloides n. subsp. Under ma¬ 
ximus uppföres en ny varietet, ß stipularis (R. corylifo¬ 
lius Fr. Herb. norm. face. IX nr 50), som har stiplerna 
på de blombärande grenarne breda, bladartade; bladen 
tjocka, på undre sidan gråhvita, veckade och vågiga; små¬ 
bladen på de blombärande grenarnes blad täckande hvar¬ 
andra, afrundadt trubbiga, djupt och oregelbundet enkelt 
tandade mecl aflånga tillspetsade tänder. Funnen vid Tons- 
berg, på Valö vid Nötterö, Tjömö och vid Çr^mstad samt 
på Sverges västkust. 
Den nya underarten raduloides (R. radiäa 4- corylifo¬ 
lius?) beskrifves på följande sätt. Årsskotten trubb- 
k^ntiga, gröna eller något daggbhl, glatta eller glest 
håriga, såväl på hörnen som på sidorna tämligen rikt 
väpnade med olikstora, raka, gulaktiga, vid basen sam- 
