54 
Literatur-öfversigt. 
klorofyllmodifikationer. Ocli detta antagande är så myc¬ 
ket mera berättigadt som man kan i en lösning af blad- 
grönt med kemiska medel af olika slag framkalla bestän¬ 
diga färgförändringar, hvars spektra endast genom den 
större eller mindre styrkan i absorptionen afvika från 
klorofyllet. B. J—n. 
Ueber die Geschwindigkeit der Wasserbewegung 
in der Pflanze. Von Dr. E. Peitzer. (Botan. Zeitung 
1876, sid. 71.) 
Frågan orn hastigheten hos den i växtkroppen upp¬ 
stigande vattenströmmen har alt sedan Hales och Bonnet 
ofta blifvit vidrörd, men aldrig egentligen gjord till före¬ 
mål för grundligare undersökningar. Hales försökte att 
ur det upptagna vattnets mängd och stammens diameter 
bestämma hastigheten; Sachs använde samma metod och 
fann maximum för hastigheten utgöra ungefär 23 centi¬ 
meter i timmen. Bonnet däremot och andra efter honom 
använde en annan metod, nämligen att låta växtkroppen 
uppsuga färgade vätskor. Men detta sätt att gå till väga 
hade den redan af Sachs betonade invändningen mot sig, 
att som fenomenet till stor del var ett sjukligt, så kunde 
ingenting däraf slutas till det normala förhållandet. 
En vigtig förbättring erhöll denna metod genom Skot¬ 
ten Mac Nab, som började använda saltlösningar i stället 
för de färgade vätskorna. De förra äro lätta att påvisa 
vid spektralanalysen. Hans första försök visade en ha¬ 
stighet af 46 centimeter i timmen. 
Utgående från den förmodan, som äfven Sachs delade 
att dessa värden voro för små, företog författaren på vå¬ 
ren 1873 några undersökningar, som skulle lösa frågan 
på en annan väg. Han lät nämligen krukväxter umbära 
vatten så länge, tils deras blad begynte sänka sig. Då 
hxerades den plats, som bladens spetsar intogo, genom 
framför dem fast uppstälda nålar, och vatten tillfördes ro¬ 
ten i riklig mängd, och han beräknade den tid, som åt- 
