26 
Literatur-öfvesigt. 
växt, skilda. af märgstrålar, primära och sekundära. Barken utgöres 
af tvänne skilda lager: inre barken, bestående af parenkym, något 
långdraget i stammens riktning med tvära ändar, närmast veden är 
alltid ett tomrum, troligen efter finare parenkym; yttre barken, be¬ 
stående af prosenkym, som i tvärsnitt visar sig radialt ordnadt, yt¬ 
terst har det förlängda nästan kärllika celler, bildande ett slags bast. 
Det därpå följande lagret, subepidermis, är vanligen lossnadt från 
resten, och det, som i allmänhet är bevaradt. Det utgöres innerst 
af prosenkym likt föregående, ytterst af regelbundet parenkym, som 
fortsätter i bladbaserna och bladen. På dettas yta synas bladärren, 
och det går vanligen under namnet ”barken”, ehuru det blott är en 
obetydlig del däraf. 
En annan form Diploxylon vasculare (orätt beskrifven af andra 
som Sigillaria) visar några olikheter. I märgen äro cellerna (hvilka 
inom märgen hos stenkolsformationens Lycopodiacéer nästan alltid äro 
något långdragna, med omväxlande sneda och tvära väggar) nästan 
uteslutande inskränkta till midten och omgifvas af kärlen, hvilket sker 
fullständigt hos alla de former, för hvilka vidare redogöres ; dock ut¬ 
skickas hos denna form åt tvänne motsatta sidor en smal förlängning 
af märgens cellväfnad ända till vedens inre sida Veden är mycket 
utvecklad, föröfrigt lik föregående. Barkens inre parenkymlager nä¬ 
stan saknas och prosenkymlagret är särdeles utveckladt, med cellerna 
radialt ordnade, i tvärsnitt mycket lika veden. 
Lepidodendron Harcourtii visar steg åt annat håll, i det att kär¬ 
len äro mycket underordnade så väl i märgens kärlcylinder som hos 
veden, hvilken senare är ytterst reducerad. Barken består af de van¬ 
liga trenne lagren. Cordas Diploxylon (Williams Anabathra') (hvarom 
se nedan!) är vanligen ihålig, hvarför strukturen af cellerna i mär¬ 
gens midt ej kunnat utrönas; kärlen i märgens kärlcylinder och i ve¬ 
den äro som vanligt listförsedda. XJlodendron visar ungefär samma 
byggnad som Lepidodendron Harcourtii i det att vedcylindern är föga 
utvecklad; den inre barken är vanligen förstörd. De stora ärren till¬ 
höra uteslutande barken; de begränsas utåt af subepidermis men be¬ 
klädas ej däraf, utan ytan utgöres af de innanför varande barklagren 
De kunna ej gärna vara annat än ärr efter fruktifikationsorganen. 
Favularia är mycket vigtig, emedan den måste anses ytterst närstå¬ 
ende Sigillaria (föres äfven af Schimper till den senare), hvars inre 
lager äro okända. Den visar innerst märgceller, omgifna af listför¬ 
sedda kärl, om hvilka, eftersom blott radialsnitt erhållits, förf. ej 
kunnat utröna, huru vida de blott representera märgens kärlcylinder 
eller därjämte äfven veden. Barkens byggnad synes erinra om Diplo¬ 
xylon vasculare, i det att hvad som varit bevaradt utgjorts af pro- 
