66 
J. E. Aresclioug. 
är ej deras tillvaro som arter, utan deras morfologiska 
förhållanden, som väcka vårt intresse. Med tillgång till 
såväl rika litterära hjälpmedel som en temligen rik alg¬ 
samling, våga vi tro, att de 'iakttagelser, som nu skola 
meddelas, ej förr blifvit gjorda, ehuru vi ej kunnat råd¬ 
fråga alla de otaliga hithörande skrifter, hvilka såväl i 
som utom Europa stundligen träda i dagsljuset; och äf- 
ven om vi det hade kunnat, skulle vi ändock ej varit tryg¬ 
gade, ty i slutet af detta år kan utkomma en tom af nå¬ 
gon tidskrift, som bär sistförflutna års nummerföljd på 
titelbladet; meddelas i den ungefär samma iaktagelser som 
i denna vår uppsats, så böra vi ursäktas att vi ej kunnat 
anföra dessa, afstå all prioritetsrätt, denna fåfängans öm¬ 
maste liktorn, och glädja oss med författaren åt den vinst 
som tillskyndats vetenskapen. Sådant var förhållandet 
med Virginia Palma maris, beskrifven af oss i Vet. Akad. 
Förhandlingar 1853, för att ej tala om flere likartade 
händelser. Men nu till ämnet. 
1. Egregia Arescli. 
Radix primo scutata denique fibrosa. Caulis basi teres 
ramosus, mox in ramos elongatos, planos fasciæformes 
sublineares abiens. Folia in marginibus ramorum fasciæ- 
formium utrinque secus totam longitudinem dense appro- 
ximata, duplicis generis: nunc 1) plana , simplicia, nor¬ 
maliter spathulata, nunc 2) capillacea, ramosa, ramis spar¬ 
sis. Receptacula fructus minuta, oblonga 1. cuneata, lon- 
gitudinaliter irregulariter jugata, inter folia plana, horum 
transformatione exorta. Zoosporangia unilocularia cum 
paranematibus unicellularibus inter juga receptaculorum. 
Ex omnibus Laminariearum generibus, morphologi¬ 
cam evolutionem si respicis, hoc, ut nobis videtur, primum 
tenet locum. Organa adsunt vere discreta, axilia et ap¬ 
pendicularia, seu caulis et folia; hæc tempore quodam ab 
illo dejiciuntur et recreantur alio. Folia plana pro parte 
transmutantur in receptacula fructus, quæ ab immutatis 
