Literatur-öfversigt. 
81 
nypon, hagtorn, vildapel, Cotoneaster. En liknande vege¬ 
tation är rådande på de torra skifferbärgen, i synnerhet 
västanfjälls och ännu större rikedom och omväxling visar, 
liksom i Sverge, de lågt belägna silurtrakterna östan¬ 
fjälls, hvilket äfven beror af bärgartens fysiska ej af dess 
• • 
kemiska beskaffenhet. Afven gruset och sanden på strän¬ 
derna hafva sin egendomliga flora och hysa många säll¬ 
synta växter. 
Men utom af underlagets fysiska beskaffenhet är ve¬ 
getationen därjämte i hög grad beroende af klimatet, 
hvilket åter står i samband med ställets belägenhet i för¬ 
hållande till kusten. Man träffar de på arter rikaste sten- 
rös och skifferbärg i de trakter, som äro bäst beskyddade 
mot hafsluften, och då de i landet herskande vindarna 
äro sydvästliga och västliga, finnas dylika rika lokaler på 
östra och nordöstra sidan af bärg och jöklar. Detta kan 
i detalj ådagaläggas, och de sällsynta fjällväxternas an¬ 
tal aftar mot söder och väster. De annars omtykta skif- 
ferbärgen och stenrösena äro i de västligaste trakterna 
(Bergens stift) sålunda mycket fattiga på arter så väl inom 
fjällregionen som de lägre trakterna. Fjällväxterna sky 
mildra vintrar, ty de uppspira vid låg temperatur och 
dödas sålunda af en kommande frost, men de sky ej värme, 
ty de finnas ända ned i kornbältet. Och silurformationens 
flora saknas nästan helt och hållet västanfjälls. Den for¬ 
drar en stark sommarvärme och således liksom fjällväx¬ 
terna ett kontinentalklimat, hvilket som bekant har både 
strängare vintrar och varmare somrar. 
De sällsynta växterna, på det lösare underlaget, visa 
högst anmärkningsvärda språng i sin utbredning, hvilket 
gäller om alla de ofvan anförda flororna. Men det fin¬ 
nes ännu flere element i Norges flora, som från klimato¬ 
logisk synpunkt kan indelas i 1) de allmänna, för klima¬ 
tet indifferenta , 2) de kontinentala, för hvilka ofvan redo¬ 
gjorts, samt 3) de insulära, som föredraga kustklimatet. 
Dessa senare förekomma på kusten mellan Arendal och 
