104 
Literatur-öfversigt. 
Förf. blandade vatten med alkohol till dess att areo- 
metern utvisade en specifik vigt af 0,92 och Tralles* alko¬ 
hol om eter angaf 59 °/ 0 . För att erhålla en passande 
emulsion sattes till cirka 500 C. C. af denna blandning 
5 C. C. bomolja, som förut blifvit rödfärgad medelst al- 
kannarot. Gjuter man en sådan emulsion i ett flatt kärl 
till 8—15 m. m. höjd, uppträda i den snart åtskilliga 
figurer. 
Utan att taga hänsyn till några öfvergångsbildningar, 
såsom nät, indelar förf. de former, som emulsionsfigurerna 
slutligen antaga, liksom dem zoosporerna bilda, i två 
hufvudgrupper, koncentriska och polariserade. 
De koncentriska bestå af ringar eller strålar eller 
föreningar af båda, hvilka äro så bildade, att de hafva 
samma medelpunkt som kärlet, och att man kan tänka 
sig dem delade i symmetriska hälftor genom mer än ett 
vertikalt plan. De polariserade emulsionsfigurerna ut¬ 
märkas däraf, att deras bildningscentrum vanligen mot¬ 
svarar en punkt på kärlets kant ; genom denna punkt kan 
man tänka sig ett vertikalt plan lagt så att hela figuren 
delas i 2 symmetriska halfvor. De 2 motsatta punkterna 
på det snitt, som delar figuren i 2 dylika delar, kallar 
förf. figurens 2 poler. 
Äger en anhopning af oljdroppar rum vid kärlets 
kant, så följer den vid de koncentriska figurerna hela kan¬ 
ten; vid de polariserade figurerna däremot är kantlinjen, 
såsom förf. kallar denna del, alltid endast ensidig och be¬ 
lägen vid den kant, dit spetsen på figuren riktar sig. Är 
oljan lättare än vätskan, ligger kantlinjen vid vätskans 
öfre yta, vid negativa polen; är oljan tyngre, så ligger 
kantlinjen vid positiva polen och vid bottnen. Samma 
förhållande äger rum med zoosporerna. 
Förf. visar sedan genom experiment, att grupperin¬ 
gen af oljdropparne i emulsionen är oberoende af ljusets 
inverkan, men förorsakas af vattenströmmar, hvilkas rikt- 
• • 
ning åter bestämmas af temperaturolikheter. Ar luften 
