Literatur-öfversigt. 
113 
ständigheten, att Grisebach och Al. Braun utan fästadt 
afseende vid M:s anatomiska byggnad statt den i Caryo- 
phylleernas krets, där den fått sin plats bredvid Nyctagi- 
neæ , Chenopodiacece , Amaranthacece och Phytolaccacece. 
C— 11. 
Ueber Aecidium Magelliaenicum Berk, in Hooker 
Flora Antartica Yol 2 p. 450. PI. 163. Fig. II. Von Dr 
P. Magnus. (Hedwigia 1876, nr 1). 
Som bekant finnes på B eb er isbusken en svamp, Æci- 
dium Berberidis , hvars sporer gro på flere sädesslag, spe¬ 
cielt råg, och andra gräs, där de förorsaka rost, som i 
olika ' utvecklingsstadier blifvit kallad Uredo linearis och 
Puccinia graminis. Man bar i allmänhet sedan mycket 
lång tid tillbaka ansett denna svamp på Zfer&msbusken 
förorsaka rosten på säden, men flere hafva iakttagit, att 
den icke öfvergår på säden. Förf. visar nu, att den svamp, 
som de senare sett på Berberis , sannolikt varit en annan 
art, Æcidium Magelliaenicum. Denna senare uppträder 
mycket tidigare på våren än den andra ocli förorsakar 
bildandet af marknutar (”Hexenbesen”). Bedan i april 
äro de unga bladen (i Tyskland) betäkta med spermo- 
gonier af denna art. De senare utvecklade bladen på de 
angripna grenarne blifva slutligen helt ocli hållet fria från 
svamp, så att man i början af juli ej ser något spår af 
den utom på de förtorkade tidigaste bladen. De knoppar, 
som utvecklas i de svampfria bladens veck på de angripna 
grenarna visa sig nästa år angripna af svampen. Därför 
är det sannolikt, att ett perennerande mycelium finnes i 
stammen, fastän förf. endast kunnat påträffa det i blad¬ 
skaften och bladbaserna på de inficierade bladen. Æci¬ 
dium- sporerna gro lätt på ytan af en vattendroppe; men 
vid gjorda försök ha deras groddtrådar ej inträngt i bla¬ 
den af Berberis eller Triticum repens , hvilken senare arts 
blad annars lätt angripes af den andra Æcidiumurten. 
• • 
Den är tagen vid Potsdam ocli på flere ställen i Öster¬ 
rike och Ungern och alltid förut blifvit ansedd för den 
8 
