Literatur-öfversigt. 
115 
som säkerligen af många skulle anses för en egen art. 
Förekommer vid Korsviken nära Throndhjem. 
Två för Skandinaviska halfön nya arter finnas upp¬ 
tagna, näml. Draba crassifolia och Viola collina. Vi 
taga oss friheten att här i öfversättning återgifva förfat¬ 
tarens beskrifningar öfver dem. 
Draba crassifolia Graham in Edinb. new. philos, 
journ. (April— October) 1829 p. 182. Torr. et Gray Fl. 
of Nth. Am. 1 p. 106 (/5). D. sp. lapponicæ proxima 
Norm. Ind. suppi, p. 5. — Fig. Fl. Dan. tab. 2419. 
Mycket liten och låg. Blad i rosett vid roten, lan- 
settlika, afsmalnande mot basen, glatta eller upptill obe¬ 
tydligt hårbräddade med enkla hår, helbräddade. Stän¬ 
gel glatt, bladlös (eller 1-bladig), icke längre än den 
korta fruktbärande blomkvasten och denne inberäknad (på 
norska ex.) icke öfver t l 2 " hög. Foder blad glatta. Kron¬ 
blad (hos oss) ljusgula. Skidor omkring 3—5 i kvast, 
längre än de glatta skaften, elliptiska — elliptiskt aflånga, 
glatta, med mycket kort eller intet stift och icke urnupet 
märke. Flerårig; blommar sannolikt i juli. — Utbredn: 
På fjällen omkring Tromsö, t. ex. på Flöjfjället (Norman). 
— D. Wahlenbergii * glacialis Hartm. hör möjligen hit. 
Viola collina Bess. Catal. h. cremenec. 1816 p. 151 
see. Ledeb. Fl. ross. I p. 249. Gr. et Godr. Fl. de Fr. 1 
p. 178. — Fig. Sturm D. Fl. fasc. 89. Rchb. D. Fl. Fig. 
4,497. Exs. Rchb. Fl. germ. exs. n. 2583. 
Från V. hirta , som den mycket liknar, afviker den 
genom följande karakterer: den är hårigare och mindre 
till växten; bladen nedom midten bredast, spetsigare än 
hos F. hirta (hos hvilken bladen på midten äro lika breda 
som närmare basen och afsmalna långsammare mot en 
trubbigare spets); stiplerna smalare, hårigare, i kanten 
försedda med långa syllika, småludna tänder, som äro af 
samma längd som stiplens bredd. Blommorna äro 
ljusblå, vällukt ande och mindre än hos V. hirta. Spor¬ 
ren hvitaktigt blå, trubbig. Yid Ullevold vid Kristiania 
8 * 
