Literatur-öfversigt. 
151 
gen utgifvet arbete sökt sammanslå Janczewskis båda 
dikotyledontyper till en, i det att lian förklarar legiimi- 
nostypeii såsom ett sekundart degradations-stadium; dock 
fann lian hos några förut ej undersökta leguminoser en 
afvikelse, som erinrar om gymnospermerna. På grund 
af sina egna undersökningar bos circa 100 arter uppstäl¬ 
ler förf. följande 4 typer, kvaraf de tre första bilda en 
gemensam grupp gent emot den fjärde såsom en andra. 
Första typen. I rotspetsen finnas tre skilda meristem- 
väfnader: ett plerom, ur livilket perikambum, kärlknippe 
ocli märg utvecklas; ett periblem såsom meristem för den 
primära barken och slutligen ett för epidermis och mös¬ 
san gemensamt meristem, dermatokalyptrogenen. Perible- 
met uppkommer antingen ur en enda cellskifva, i längd¬ 
snitt cellrad, ”Initial-rad”, hos Helianthus, Rhaphanus, Coleus 
m. fl., eller ur två utanför hvarandra liggande initial¬ 
rader, hvarvid den yttre intager en större eller mindre 
själfständighet, hos Solanum, Sium, Abutilon insigne m. 
fl., eller ur tre till flere initialrader hos Hoja, Villarsia, 
Convolvulus, Abutilon molle, Begonia. Redan hos flere af 
dessa sist nämda, men ännu mer hos Banksia, Morina, 
Hibiscus liliiflorus m. fl. är en öfvergång gjord till följande 
typ genom den mindre skarpa differentieringen mellan pe- 
riblemet och mössan. 
Andra typen. I rotspetsen finnas endas två skilda 
meristemväfnader; ett plerom och en för den primära 
barken, epidermis och mössan gemensam väfnad. Hit höra 
Escallonia, Goldfussia, Lavatera, Hibiscus Rosa sinensis, 
Coffea arabica, Pittosporum, Levisticum m. fl. Bland 
dessa närma sig de 2 förstnämda följande typ och de 5 
sistnämda föregående typ. 
Tredje typen. Rotens alla primära väfnader uppstå 
ur ett för alla gemensamt meristem t. ex. Vicia sativa, 
Phaseolus multiflorus, Fagus, Ficus m. fl. Till samma 
typ böra äfven några växter räknas, hvilka skilja sig från 
alla förut nämda genom den öfvervägande centrifugala 
