152 
L iter atu r - öfv er sigt. 
utvecklingen i periblemet, t. ex. Ranunculus repens, Dri- 
mys Winteri, Nuphar luteum och Primula veris. 
Fjärde typen. I rotspetsen finnas två skilda meri- 
stemvafnader, ett pierom och ett periblem. Det senare 
tilltager i omfang mot spetsen ocb bildar mössan genom 
tangentiala, akro- och centripetala delningar. Denna typ 
sammanfaller med gymonospermernas och är företrädes¬ 
vis utvecklad i pålroten hos några Leguminoser, under 
det att i den utvuxna roten den i embryot tydliga gym- 
nospermiska byggnaden försvinner och rotspetsen får samma 
byggnad som hos öfriga Leguminoser. 
Den af Holle antagna degenerationen af rotspetsen 
har författaren ej funnit bekräftad. 
Note sur une substance colorante nouvelle (sola- 
norubine) découverte dans la Tomate. Par A. Millard et. 
— Nancy 1876, 21 sid. 8:o. 
Förf. redogör här för ett af honom upptäkt färgämne, 
solanorubin. Det färgande elementet i den mogna to¬ 
maten (Ly coper sicum esculentum) har hittils varit obekant: 
de färgande kropparnes litenhet torde vara orsaken till 
att de, oaktadt uprepade undersökningar af olika förfat¬ 
tare, likväl undgått uppmärksamheten. Då ämnet äger 
förmåga att kristallisera, ett förhållande som endast en 
gång förut hos organiska färgkroppar af klorofyllserien 
iakttagits, då Frem y erhöll kristaller af klorofyll medelst 
behandling med baryt, och då det det dessutom enligt 
förf. är att räkna som ett omedelbart derivat af klorofyl¬ 
let, så torde kännedomen om detsamma kunna i sin mon 
bidraga till utredandet af de färgande ämnenas, särskildt 
klorofyllets natur. 
I den omogna frukten innehålla cellerna jämte kloro¬ 
fyll och andra kroppar stärkelse. Försvinnandet af det * 
senare anger första framträdandet af solanorubin, som 
efter klorofyllets så småningom försiggående afiargning 
slutligen antager en röd färg. Till sin form kunna sola- 
norubinkristallerna antingen utgöras af polygonala lameller 
