178 
S. Berggren. 
giet vid dettas mognad utspärras som vingar och hålla sporangiet 
flytande i vertikal rigtning nära vattenytan. 
Den egendomliga organisationen af detta sporangium i dess mogna 
tillstånd äfvensom af mikrosporangiet har blifvit utförligt beskrifven 
af Strasburger i hans arbete ”Ueber Azolla” (1873). Dessa delars 
utvecklingssätt och framför alt differentieringen af den märkvärdiga 
sim-apparaten äro ännu ej fullständigt studerade. Bland de med 
två slags sporer försedda högre kryptogamerna är tillika Azolla nu¬ 
mera det enda slägte, hos hvilket utvecklingen af prothallium och 
embryo förblifvit obekant. 
Makrosporangiets mognad angifves på dess yttre genom tillvä¬ 
xande af de tre kroppar, som bilda sim-apparater, och slutligen ge¬ 
nom dessas utspärrande. Samtidigt härmed har den nedre delen af 
kapseln lossnat. Kapselns öfre hälft har hittils täkt hela den 
nämnda apparaten. Denna del af kapseln har formen af ett brunt 
kägelformigt lock, hvars hud tilltager i tjocklek mot toppen. Locket 
höj es genom apparatens utspärrande och de tre vingarne korama att 
stå nästan vinkelrätt ut från sporangiet. Sporangiets yttre hud, som 
är beklädd med hoptofvade fina trådbildningar, är i sporangiets öfre 
hälft sammandragen till en trekantig axel, i hvars konkava sidor 
flytapparatens tre vingar ursprungligen legat intrykta. Denna hud 
är i sporangiets topp, vid apparatens fäste, omstjälpt och omgifver 
denna apparat i form af en skärm, beklädande lockets insida och' 
stående i förbindelse med locket vid dettas bas. 
När locket höjes, börjar skärmen att omstjälpas och dess topp 
bildar ett trattlikt bihang på sporangiet. Samtidigt vidgar sig den 
tresidiga centrala axeln, hvars kanal uttänjes och lämnar en fri rym¬ 
lig passage till den nederst i sporangiet belägna sporen. Då genom 
lockets höjande trycket på dess nedre kant minskas, sker en sam¬ 
mandragning i dess elastiska väfnad och därmed vidgas den lilla öpp¬ 
ning, som ursprungligen förefinnes i lockets topp. 
De två arter, hvilka jag haft tillfälle att undersöka i naturen, 
A. filiculoides var. rubra och A. caroliniana , äro ofta sterila, men 
då sporangier förefinnas, äro dessa vanligen ymnigt förhanden. Se¬ 
dan mikrosporangierna genom kapselns desorganisering blifvit fria 
och massulæ söndrat sig, hopa sig dessa, med tillhjälp af hullingarna 
på sina borst, vid hvarandra, haka ^ig fast vid fina gräsrötter eller 
delar af strån, samt vid makrosporangierna, hvilkas nedre halfklot- 
formiga del, i hvilken makrosporen finnes, är tätt beklädd med of- 
van omtalade trådar. Man träffar då under vattenytan dels enstaka 
makrosporangier med en mängd massulæ fasthängande öfver dess 
yta, dels massulæ hopade kring något trådlikt organiskt föremål, 
