23 
Anteckningar rörande den s. k. Rubus maximus 
Lin. Wästg. Res. 
Af K. B. J. Forssell. 
Under sin resa i Vestergötland 1746 fann Linné mellan 
Lerum och Göteborg en Bubus , som han i ”Wästgötha- 
resan” s. 135 omnämner med följande ord: 
”Bubus maximus, fructo nigro, wäxte lik Björnbär 
ibland buskarne, och jemte gärdesgårdarne, men mycket 
högre och fastare än Björnbären. Flores corymbosi. Pe¬ 
tala, stamina & pistilla alba. Calyces quinquepartiti folio¬ 
lis ovatis, concavis, acuminatis. Denna har jag tillförene 
icke funnit i Sverige wildt wäxande. I Angeland är han 
allmän, där jag sett honom ibland lefvande häckar, dem 
han mycket ihopflätar och gör fastare”. 
I allmänhet antages *) denna form ha varit Bubus 
corylifolius Arrh., och i Blytts samt sista upplagan af 
Hartmans floror anses denna sak så stäld utom allt tvifvel, 
att Bubus corylifolius Arrh. der benämnes B. maximus 
Lin. Yästg. Res. Det är dock en mycket vansklig sak 
att söka afgöra, hvilka former eller arter Linné samman¬ 
fattat under ett visst namn, i synnerhet då frågan är om 
ett så kritiskt och på Linnés tid så föga studeradt slägte 
som Bubus. Och hvad nu särskildt den i Linnés ”Wäst- 
götha-resa” omnämda Bubus- formen beträffar, så tala allt 
för många skäl mot den åsigten, att ifrågavarande Bubus 
är att hänföra till B. corylifolius Arrh., utom det att det 
redan af andra skäl är olämpligt att upptaga maximus 
såsom artnamn med Linné såsom auktor. 
Om man i ”Wäst.-Res.” ser efter bland ”Rättelser, som 
nödvändigt böra märkas”, finner man, att Linné vid om¬ 
nämnandet af iMws-formen i fråga af en eller annan 
*) Se t. ex. Wahlberg: Flora Gothoburgensis. Ups. 1820 s. 
56. Arrhenius : Ruborum Sueciæ disp, monogr. -critica. Ups. 1839. 
s. 5, 16. E. Fries: Nov. Flor. Suec. Mant. III. Ups. 1842. s. 42. 
— r*—r: i Phosphoros Ups. 1811. s. 378. 
