Anteckningar rövande den s. k. Rubus maximus Lin. Västg. Res. 
25 
Cimbrishamn funna) varit R. coryli/ 'olins Arrh. eller någon 
närstående, är mycket möjligt och torde, såvida den i 
”Resan” närmare angifna lokalen icke undergått någon 
förändring, kunna fullt utredas. — I ” Wästg.-Res.” nämnes 
vid beskrifningen på ”R . maximus, fructu nigro ” icke heller 
något om ”sarmentis aliquot orgias longis”, deremot heter 
det att den är ”mycket högre” än björnbären (R. cce- 
sius) — något som ju bra passar i på R. fruticosus (L.) 
men mindre väl på R. corylifolius Arrh. 
Ett sätt att lösa frågan är att med ledning af an¬ 
visningen i ”Wästg.-res.” söka återfinna den der omnämda 
Rubus- formen, och då jag sistlidne sommar botaniserade 
i sydvestra delen af Vestergötland, sökte jag också taga 
reda på, hvilka Rubi som förekomma utmed landsvägen 
mellan Lerum och Göteborg (samma väg Linné på Vest- 
göta-resan passerade). Utom R. idceus L. och R. ccesius 
L. fann jag der vid på en mängd ställen och dertill 
ytterst ymnigt just R. fruticosus (L.) (= R. plicatus 
Whe), hvilken art är allmän i hela trakten. Afven 
anmärktes på 1 eller 2 ställen R. suberectus Ands. i några 
få exemplar. Rubus corylifolius Arrh. eller någon af de 
med den närmast beslägtade arterna syntes deremot icke 
till och finnes der ganska säkert icke heller *). Detta 
utgör onekligen ett talande bevis för den åsigten, att 
Rubus maxim. fr. nigro ” hör till R. fruticosus (L.) och 
icke till R. corylifolius Arrh., ty annars skulle: 1) R. 
corylifolius Arrh. på Linnés tid förekommit i trakten i 
fråga men omkring 100 år derefter försvunnit; 2) R. fru¬ 
ticosus (L.) i medlet af förra århundradet i samma trakt 
antingen saknats eller också förekommit så sparsamt, att 
den af Linné förbisetts (om han sett den, hade han na- 
*) I ”Hallands och Bohus läns Fanerogamer och Ormbunkar” af 
C. J. Lindeberg anmärkes sid. 17, att Linnés Rub. max. fructu nigro 
”snarare tillhör R. Wahlbergii Arrh. än R. corylifolius Suecor.’( 
emedan den icke blifvit funnen så långt från hafvet. Det fattas nu 
endast, att R. Wahlbergii af prioritetsskäl kallas R. maximus L. 
