26 
C. Melander. 
turligtvis i sin ”Resa” omnämt denna af honom förut icke 
i Sverge vildt växande observerade växt) men sedermera 
utbredt sig med en sådan fart, att den numera förekom¬ 
mer i största ymnighet. Till ett sådant antagande saknas 
emellertid anledning. 
Om det nu också icke kan anses fullt afgjordt, är 
det dock ganska sannolikt, att Linnés i ”Wästg.-res.” om- 
nämda ”Rub. maxim. fr. nigro ” är att hänföra till R. fru¬ 
ticosus (L.). Men äfven under förutsättning, att den ifråga¬ 
varande formen verkligen är att betrakta såsom en R. 
corylifolius Arrli., är det detta oaktadt mindre lämpligt, 
att för denna art använda maximus såsom artnamn med 
Linné (Wästg.-res.) såsom auktor, *) emedan Linné icke 
användt detta namn i enlighet med den binära nomen¬ 
klaturens principer. — Det är dessutom olämpligt att till- 
lämpa prioritetslagen i sådana fall, då det icke är fullt 
säkert och stäldt utom allt tvifvel att med det äldre 
namnet afses samma art som med det yngre, och endast 
egnadt att öka det virrvar och den oreda, som beklagligt- 
vis råder på den botaniska nomenklaturens område. 
I Åsele lappmark sommaren 1880. 
Reseberättelse af C. Melander. 
Af de svenska lappmarkerna är denna i botaniskt 
hänseende allra minst undersökt, att döma af de få växt¬ 
geografiska uppgifter derifrån, hvilka äro åt vetenskapen 
meddelade. Särskildt gäller detta den egentliga fjällbyg¬ 
den. Orsaken härtill får man ej söka endast i den stora 
bristen på lätta kommunikationer; ty i sådant fall skulle 
de närmaste lappmarkerna kanske varit ännu sämre lot¬ 
tade. Men dessa har dock varit föremål för flitiga bota- 
*) Om deremot såsom förf. citeras Marsson, torde intet vara att 
anmärka, eftersom han i sin bekanta Flora von Neu-Vorpommern under 
B. maximus Marss. anför såsom synonym just M. corylifolius Arrh. 
