36 
Smärre Notiser. 
dick und stielrund. Huru kan II e föras till II? För öfrigt är ej 
indelningsgrunden densamma vid II c och II e. 
Till VI. S. ilicifolium (Turn, erw.) Ktze. Alle Blätter rundlich 
bis oval föras versiformerna : 
VI. b. Blätter oval bis breit lantzettig. 
VI. d. Die Blätter am Hauptstengel sind breit, elliptisch — die der 
Zweige lantzettig. Antingen är det blott en skengruppering och då 
hvartill nyttig? — eller också får förf. dela de förebråelser för kon¬ 
fusion, hvilka han gör J. Agardh. Föredraganden ville emellertid 
föreställa sig, att d:r Kuntze ledts utaf en naturlig uppfattning utaf 
formkretsarne, och att sålunda grupperingen vunnit i naturlighet, 
hvad den förlorade i konsekvens. 
Hela d:r Kuntzes argumentation syntes föredraganden ytterst 
hvila på hans teoretiska uppfattning ”att man förr på grund af sin 
falska föreställning om arternas oföränderlighet beskref såsom nya 
arter hvarje nytt brottstycke, som ej noga öfverensstämde med förut 
kända (p. 200). A sidan 193 talar förf. om arter och slägten i 
Jordan-Kützing-J. Agardhs mening, utan attbetänka, det han eljest 
stundom t. ex. å sidan 214 — omnämner slägten, utaf J. Agardh 
sammanslagna till ett. A XXVII—XXXI sidorna i Theor. syst. plant, 
finna vi J. Agardhs framställning af hans uppfattning utaf artbegrep¬ 
pet. Der talas om en successiv utveckling inom arten, der talas 
vidare om variationer, varieteter, racer, som synas oberoende utaf 
lokala förhållanden, fortplantas genom frö. Huru öfverensstämmer 
detta med d:r Kuntzes ”Jordan — J. Agardhs” artuppfattning? Eller 
har han icke tagit kännedom om sin dömde författares vigtiga3te 
systematiska arbete. Det hade man kunnat vänta utaf den sjelfnämnde 
reformatorn utaf den speciella systematiken. Derföre att ens arbets¬ 
dag är belyst — och det skulle åtminstone icke föredraganden för¬ 
neka — af en klarare naturuppfattnings strålar, har man ingen rät¬ 
tighet att underskatta svunna tiders fullgoda arbeten, ej heller får 
man klandra äldre författare, emedan de icke tillämpat principer, som 
härledts ur en då icke framstäld teori. 
Följer då d:r Kuntze sjelf dessa principer? Lär man (Darwin 
1. c. pag. 573), att arten är en form, som är tillräckligt beständig 
och skild för att tillåta en definition, i hvilken ingå nog vigtiga be¬ 
stämningar för att förtjena species namn, så är det tydligt, att man 
måste fastställa, när bestämningar äro ”nog vigtiga”. Hvartill 
tjenar uppställandet utaf versiformer eller species ”utaf underord- 
nadt obestämdt värde” ? Har förf. förkastat J. Agardhs enligt pag. 
195 noggrannt och utförligt beskrifna species, emedan deras värde 
varit för noga bestämdt? Detta tilltag synes ej mera berättigadt 
