38 
Smärre notiser. 
behandling utaf detta ämne: Om naturen och betydelsen af de orga¬ 
ner, som förekomma hos Algerna (Forhandl, ved de skand. Natur¬ 
forskeres femte møde Kjøbenhavn 1849, pag. 407); Om Bladets Ud¬ 
vikling hos Algerna (Forhandl, ved de skand. Naturforskeres ll:te 
møde, Kjøbenhavn 1874, pag. 357); Theoria syst, plant. Lundæ 
MDLCCLVIII pag. LUI. 
I förf.:s sinnrika försök att kullkasta den fanerogama morfolo¬ 
giens bestämningar genom den på fysiologisk grund hvilande jemfö- 
relsen med delar hos Sargassum har han i äldre tider haft föregån¬ 
gare. Man torde kunna med tillförsigt hoppas, att han icke får 
efterföljare. Den fylogenetiska metoden vinner ici<e anhängare genom 
sådana yttrande: ”Dadurch dass das Lager der Sporan then” (Med 
Sporanthe menar d:r Ktze konceptaculum, hvilket han förklarar vara 
en inbäddad blomma, pag. 262.) ”mehr stielartigjWard und die Sporan- 
then sich in ihren einzelnen Theilen mehr vervollkomneten, erklärt 
sich wohl am ungezwungensten wenn auch nicht für alle Falle — 
die Genesis der Blüten ohne Blattmetamorphose.” Hvad som än 
ligger till grund för denna fantasi, icke kan det vara Darwins selek¬ 
tionsteori. Här tänkes ett i sin byggnad så öfverensstämmande organ 
som blomman kunna uppstå på två fullständigt skilda vägar. Jfr Eichler 
Blüthendiagramme I pag. 45 och många ställen i Darwins grund¬ 
läggande arbete. Vidare låter d:r Kuntze en så specielt och skarpt 
differentierad fruktifikationsbyggnad som fukoideernas kunna utveckla 
sig till fanerogam blomstruktur. Hæckel har med eller utan rätt 
fått uppbära mycken smädelse för sina speciella fylogenetiska hy¬ 
poteser, men till sådan onaturlighet har han icke gjort sig skyldig 
E. Hæckel Nat. Schöpfungsgeschichte Sechste Auflage Taf. V. 
I hvad mån d:r Kuntze haft kännedom om de arter, som han 
gjort till föremål för sitt bedömande, kan man svårl. sluta till af 
blotta namncitationer och af de oftast omotiverade yttranden som 
han derom strör ikring sig. A den fototypi, han bifogat, äro figu¬ 
rerne så otydliga, att de flesta kunna lika väl föreställa en art som 
en annan. Men en figur är fullkomlig igenkännelig (fig. 10) såsom 
Sargassum Peronii eller åtminstone såsom en den mycket närstående 
art. Men denna figur angifves framställa Sargassum maschalocarpum. 
Det gifves knappast 2 :ne Sargassumarter, som äro till hela sitt ut¬ 
seende hvarandra så olika som de 2:ne här förvexlade; och har för¬ 
fattaren icke vetat att skilja dessa, så finnes mycken sannolikhet 
för, att han alls icke känner andra svårbestämdare arter. Hvar och 
en, som vill göra sig mödan att i Turners arbete söka upp plancherne 
247 och 205 skall utan alla specialstudier af Sargasserne kunna öfver- 
tyga sig om det grofva misstag, hvartill d:r Kuntze här gjort sig skyldigt 
