Smärre Fytografiska Anteckningar. 
9 
att karpellbladen småningom utvecklat sig nedom sin 
insertionspunkt, ungefär på samma sätt som foderbladen 
hos Viola. Hvad slutligen beträffar fästpunkten, så utgör 
den en temligen betydlig protuberans med en kraterformig 
öppning på spetsen. Den sjelfva öppningen begränsande 
kanten är hård och temligen hvass. Den motsvaras på 
det pelarlika receptaculum af en temligen obetydlig för¬ 
djupning, som omgifves af en tunn kant och ur hvilken 
ett tappformigt parti — den föga utvecklade och vid re¬ 
ceptaculum q var sittande foten — utskjuter. Fästpunk¬ 
terna på karpell och fruktfäste förhålla sig således hos 
detta slägte på samma sätt som de båda fästytorna hos 
Borrago: en hård kant på karpellens fästpunkt sitter på 
en tunn sådan på fruktfästets, och genom denna anord¬ 
ning lossna de båda fästpunkterna med lätthet från hvar¬ 
andra. 
Hos Asperugo befinner sig fästytan likaledes när¬ 
mare karpellens spets, men löper ej ut i spetsen, så 
att karpellerna blifva i spetsen fria. Tillika har, såsom 
redan anmärkts, denna fästyta en lateral ställning. Fäst¬ 
punkten upptager nästan hela fästytan och begränsas af 
en till omkretsen oval, tjock men låg ring, som omgifver 
en fördjupning. På fästytan finnes således en inre och 
en yttre vall omedelbart intill hvarandra. På fruktfästet 
iakttagas fyra motsvarande, af en föga märkbar kant om- 
gifna fördjupningar, ur hvilka foten i form af en liten 
tapp utskjuter. Fruktfästet hos detta slägte omgifves vid 
basen af en vid, hinnaktig krage. Denna bildning är 
redan afbildad af Schrader (anf. st. fig. 9, e), som emeller¬ 
tid i texten lemnat den oanmärkt. Den härleder sig från 
fodret, af hvilket vid fruktmognaden ett skarpt begrän- 
sadt parti aflossnar. Detta förhållande finnes redan om- 
förmäldt af Nyman (Bot. Not. 1849, pag. 143). Förmodli¬ 
gen är det genom denna anordning, som de tätt hopslutna 
foderflikarne kunna platta ut sig, då karpellerna skola 
affalla. 
