BOTANISKA NOTISEK 
UTGIFNE AF 
O. NORDSTEDT. 
N:r 4. d. 18 sept 1881. 
En obeaktad känslighet hos Phycomyces. 
Af Fredr. Elfving. 
I sin Lehrbuch, 4:e upplagan s. 817 redogör Sachs 
för en egendomlig känslighet hos rötterna af åtskilliga 
plantor. Enligt regeln växa desamma lodrätt nedåt, vare 
sig att det omgifvande mediet är jord eller luft, som är 
mättad med vattengas. Odlas de deremot i luft, som 
icke är fullt mättad med vattengas, så aflänkas de från 
sitt vanliga lodrätta läge af en i närheten befintlig fuk¬ 
tig yta, på så sätt att de böja sig emot densamma. Lå¬ 
ter man till exempel frön gro i en låda, hvars botten 
blifvit ersatt med något grofmaskigt tyg och upphänger 
densamma så att dess undre yta gör en 45° vinkel med 
horisontalplanet samt sörjer för att denna yta ständigt 
hålles fuktig, så skall man finna att rötterna, efter det 
de vuxit ut genom maskorna, icke förblifva raka utan 
böja sig så att de komma i beröring med den fuktiga 
ytan och växa vidare tätt tryckta intill densamma. Ut¬ 
förligare arbetsmetod samt historik finnes i Arbeiten des 
botanischen Instituts in Würzburg I. s. 209 o. f. I sitt 
senaste arbete (Power of movements of plants) berör 
Darwin denna känslighet och menar att densamma har 
sitt säte i den yttersta rotspetsen. 
Vi se sålunda att en fuktig yta verkar så att säga 
attraherande på vissa växtdelar. På följande rader skall 
jag lemna ett exempel på det motsatta förhållandet. De 
7 
