124 
Literaturöfv e rsigt. 
Hybrider äro dels afsigtligt framstälda (af träd¬ 
gårdsodlare, för vetenskapliga undersökningar), dels spon¬ 
tana. Af förra slaget gifves det snart sagdt otaliga, af det 
senare ett ganska stort antal redan erkända, hvilket 
beständigt ökas. Utom den hos de resp. arterna inneboende 
möjligheten till hybridisering, fordras för dennas åstad¬ 
kommande vissa yttre vilkor. Särskildt bör framhållas 
att utsigt till att finna en hybrid är störst, där dess 
stamarter förekomma tillsamman, den ene sparsamt och 
sålunda med förminskad utsigt att befruktas med likar - 
tadt pollen. 
Öfvergångsformer och hybrider hafva ofta förblandats 
med hvarandra. Många forskare hafva äfven i de förra 
trott sig se hybrider, liksom andra tolkat dessa senare 
som utdöende mellanformer, analogibildningar o. d. Förf. 
finner i allmänhet den skilnad dem imellan, att hybrider 
förekomma bland stamarterna, öfvergångsformer på ut¬ 
kanterna af hufvudformens utbredningsområde. 
4. Hvilka växter som böra anses som hybrider framgår 
af de egenskaper, som vanligen känneteckna dylika och 
livarom 4:de afdelningen handlar. 
De af samma rena arters blandning uppkomna hybrider 
visa under lika yttre vilkor sig imellan ej större olikheter 
än de individ, som höra till en och samma art. Det fram- 
hålles vidare att det hanliga och det honliga elementets 
formbestämmande kraft vid befruktning i allmänhet är lika 
(a c? X b Ç) — (b S X a Ç). Det ofta synliga påståendet, att 
2 former af hvarje hybrid existera, beroende på hvilkendera 
stamarten, som lemnat pollen, är endast för ett inskränkt 
antal fall giltigt. — Hybridens egenskaper äro härledda af 
stamformernas, äro däraf en hopsmältning eller en mer eller 
mindre likformig blandning. Hybrider mellan aflägse 
slägtingar äro i s. som unga svaga, mellan närstå¬ 
ende arter eller raser däremot utmärkta af (föräldrarnes 
ofta öfverträfiände) snabb och yppig växt, stark vegetativ 
fortplantningsförmåga, tidig och rik blomning o. s. v. 
