125 
Lite ratu röf v e rsigt. 
Detta förhållande är jämförligt med korsningsfenomen 
i allmänhet och ej något slag ersättning för den minsk¬ 
ning i pollen- och frö-bildningsförmåga, som är ett af de 
mest uppmärksammade kännetecknen på en hybrid och 
som i somliga fall stegras till sterilitet. Oftast är det 
frömjölet, som är dåligt, i det blott en del korn äro i stånd 
att drifva rosteil. Honorganet är i de flesta fall nära 
normalt. — Slutligen omnämnes att missbildningar ofta 
förekomma hos hybrider. 
Bastarder befruktas lättare genom någondera stam¬ 
artens pollen (Rlick-kreuzung) än genom eget eller likar- 
tadt. Däraf följer att, äfven när ej bastarden särskildt ut- 
märkes af sin böjelse till variation, mellanformer (”hybrid- 
serier”) så ofta förekomma i naturen. Genom en bastards be¬ 
fruktning med likartadt pollen kan efter några generationer 
den primära bastardens typ göras konstant och detta in¬ 
träffar i s. med fleråriga växter. En ny art ÇBlendart ”) 
har uppkommit. — Om en hybrid har något företräde 
framför stamarterna, befrämjas därigenom dess sjelfstän- 
diga bestånd (t. ex. Nuphar luteum x pumilum , hvars frön 
tidigare mogna än stamarternas och hvilken hybrid därför 
på nordgränsen af deras område vunnit stor utbredning: 
Caspary). 
5. I afdelningen om Nomenklatur anföras en del skäl 
mot bruket att gifva erkända hybrider enkla speciesnamn. 
Dessa böra endast användas, när man ej är säker på ur¬ 
sprung eller verklig hybriditet och då provisoriskt; eller af 
bekvämlighetshänsyn för hybrider mellan till olika slägten 
hörande arter (. Lolium 'Xfestucaceum ). 
Hybrider böra benämnas med båda föräklrarnes ge¬ 
nom x förenade namn. Den nu antagna regeln att sätta 
den hanliga stamartens namn först har ej alltid iakttagits 
och är af föga vigt, alldenstund hybrider med formlerna 
a x b och b x a i de flesta fall äro hvar andra lika. Dess¬ 
utom är det ofta svårt att afgöra, hvilken af en spontan 
hybrids stamarter som varit pollen- eller frö-växt. Ar 
