138 
N. Hjalmar Nilsson. 
begränsning gifva en form, som mera än den hittills bos 
oss vanliga motsvarar de i naturen gifna förhållandena. 
Najas flexilis är en af de ganska talrika, mest sub- 
arktiska och sötvattensväxter, som äro gemensamma för 
flororna på ömse sidor om Atlantiska hafvet. Men då 
den i Amerika förekommer ”allmänt i dammar och svaga 
strömmar” öfver större delen af Förenta Staterna, Canada, 
Mexico, Kalifornien o. s. v., är den deremot i Europa så 
ytterst sparsam, att man ännu på 1820-talet ej kände 
mera än tvänne lokaler för densamma, nämligen Bino- 
wersjön i Pommern och den på kort afstånd derifrån 
belägna Paarsteinersjön i Brandenburg. Af de fynd, 
som sedermera gjorts, vill det emellertid synas, som om 
dess utbredning äfven här i sjelfva verket vore något 
större, ehuru naturligtvis dess ringa storlek och växtsätt 
— helt och hållet under vattnet, ofta på flere meters 
djup — lätt förklara dess förbiseende. Också har dess 
upptäckande i de flesta fall berott på en slump och skett 
under sökande efter helt andra saker. Så uppdök den 
helt plötsligt 1849 i Upland i den lilla sjön Hederviken 
invid Braheberg i Närtuna socken (Öfvers. af Yetensk. 
Akad. förhandi. anf. st. och Bot. Not. 1850, pag. 227), och 
påföljande år uppdagades den lika oväntadt i Ireland i 
Lough Creg-duff nära Roundstone i Connemara af prof. 
Dan. Oliver d. y. (The bot. gazette, 1850, N:o 22). Der¬ 
efter återfinna vi den först 1875 i Scotland, i den lilla Loch 
of Clunie på östra kusten i Perthshire, upptäckt af Robb 
och Sturrock (Journ. of Bot. 1875, pag. 297 och 1876, 
pag. 51) och slutligen 1877 på ännu en lokal i Ireland, 
Lough Caragh i Kerry, sydvestligaste hörnet af ön 
(A. G. More i Journ. of Bot. 1877, pag. 350). Härtill 
inskränkte sig emellertid till innevarande år vår känne¬ 
dom om dess utbredning, ehuru man med temligen stor 
visshet kunde förutsätta, att en noggrannare undersökning 
åtminstone i de ofvan nämda länderna torde komma att 
