174 
B. Jönsson. 
sig till en fullt utvecklad embryosäck, leder vanligtvis 
sitt ursprung från den mellersta, egentligen fertila cell- 
raden, ehuru den äfven någon gång har sin plats i en 
utaf sidocellraderna. Härvid kan såsom regel uppställas, 
att det är den understa dottercellen, som öfvergår uti 
embryosäck; fall hafva dock förekommit då i analogi med 
förhållandet hos Pæonia och Rosa livida (1. c. sid. 41) 
den andra dottercellen i ordningen bibehållit sig såsom 
embryosäck. 
Sådan embryosäckutvecklingen här ofvan blifvit skil¬ 
drad är den dock ej alltid hos B.' fragifera utan är 
den snarare att anse såsom mindre vanlig, om den 
också ofta påträffas. Den är för öfrigt ingalunda enstå- 
ende, ty vi hafva förut sett exempel härpå hos Wald- 
heimia geoides (1. c. sid. 48), hvartill vi nu äfven kunna 
lägga Jasminum nudiflorum , ehuru i de båda sist anförda 
fallen embryosäckar fullständigt utvecklas och dertill qvar- 
stanna inom nucellus. I ena såväl som i andra fallet 
äro dessa innormaliteter af intresse för jemförelsen emellan 
embryosäck och pollenkorn, och vi skola längre fram åter¬ 
komma till denna fråga. 
En annan utvecklingsgång tinnes jemte den beskrifna, 
och vi skulle kunna kalla den den normala. Äfven denna 
har ett stort intresse och betydelse, enär vi uti den finna 
en förmedlande länk, en öfvergångsform emellan de båda 
hufvudvariationerna inom angiospermernas embryosäck- 
utveckling. Här liksom i förra fallet finnas till anlaget 
flera moderceller eller med andra ord initialceller; men 
endast en utaf dessa utvecklas vidare, den må nu tillhöra 
den- centrala, hvilket är regel, eller någon af sidocellra¬ 
derna. I hvarje fall undergår modercellen en uppdelning 
i dotterceller, hvilken vid några tillfällen kan ske direkt, då 
modercellen sönderfaller uti fyra likstora dotterceller, och vi 
ega då ett exempel på den monopetala utvecklingstypen. Yid 
andra tillfällen föregås delningen af en vegetativ celldelning, 
hvarvid en täckcell uppstår, som sedan genom en radial 
