Angiospermernas embryosäckutveckling. 
181 
lunda förhållandet. Hyllet hos honblomman grundar vis¬ 
serligen sin uppkomst på en ringförmig upphöjning, ur 
hvilken det sedan likt en kapuschong höjer sig öfver 
ovulet för att derpå sammandraga sig till en hals, som 
upptill är upplöst uti färgade eller ofärgade tänder; det 
är således i sjelfva uppkomstsättet öfverensstämmande med 
integumenten. Men taga vi hänsyn till det ställe, hvari- 
från det utgår, ligger häri en bestämd skilnad mellan 
hylle och integument hos N. flexilis. Hylle förekommer 
nemligen på stamdelen .under ovulet, sedan detta anlagts 
och är väl skilclt från detsamma; integumenten åter upp¬ 
stå ur ovulets basaldel och tillhöra verkligen ovulet såsom 
dess bidelar. 
Med integumenten hos honblomman öfverensstämmer 
emellertid i anläggningen det inreperigonet hos hanblomman; 
med hyllet hos honblomman öfverensstämmer i anläggningen 
det yttre perigonet hos hanblomman. Det inre perigonet är 
således ett integument, som skyddar ståndarknappen, och som 
fått namn af perigon; det yttre perigonet är ett perigon, 
som är likt och har sin fulla motsvarighet uti hyllet eller 
kalken hos honblomman, der hyllet tjenstgör såsom pistill. 
De båda integumenten framkomma i vanlig ordning, 
det inre först och det yttre sist. Det senare växer öfver 
det förra och båda tillsammans bilda en väl befästad mi- 
kropylekanal. Det yttre integumentet omsluter ej full¬ 
ständigt nucellus utan abortieras midt för frösträngen. I 
följd af kraftigare celldelning uti det yttre integumentet 
men framför allt i följd af liflig cellbildning uti ovulets 
basala del samt i sammanhang med frösträngens sträck¬ 
ning vänder sig ovulet i rigtning från växtens hufvudaxel 
och antager en om- och frånvänd ställning. Att frösträn¬ 
gen särskildt bidrager till ovulets anatropi har jag ej 
funnit. 
Öfvergå vi till hanblomman och blicka in i dess ut¬ 
vecklingsförhållanden, möta oss, för att gå samma väg 
som vid studiet af honblomman, i ståndarknappens första 
