66 
former, som detta i jemförelse med arternas och indivi¬ 
dernas ringa antal. Orsaken dertill beror på den egen¬ 
skap att, ehuru typen till samma form af hvarje individ 
bibehålies, det sterila slambladets delningar och inskär¬ 
ningar under för öfrigt gynnande omständigheter ökas för 
hvarje år, som individet bibehåller sig; så har jag t. ex. 
hos exemplar af B. Lunaria (L.), hvilka blott haft 4 
pinnæ i det utväxta stambladet utom ändfliken, funnit 5 
pinnæ i knoppen o. s. v. En egenhet dessutom är, att 
exemplar, hvilka på stipes haft ett knä, visat samma knä 
i knoppen. 
En del Botrychier beskrifvas med 2:ne eller till och med 
3:ne sterila stamblad. Delta är fullkomligt oriktigt, ty först 
och främst har ingen enda af de arter, hvilka hafva sterila 
stambladet fästadt högre upp på stipes, mer än ett sterilt 
stamblad, sedermera finner man hos de arter, som hafva 
sterila stambladen fastade vid basen af stipes, ofta ett 
eller, om tre sterila stamblad förefinnas, tvenne såsom 
qvarlefvor från föregående års vegetation, hvartill deras 
mera gula och vissnade utseende ger häntydning. Delta 
förhållande blir isynnerhet fullkomligt tydligt vid närmare 
granskning af vårt B. rutaceum Sw. syn. p. p. et Flerb.I 
dess gemma äger aldrig ämne till mer än ett sterilt stam- 
blad. Nästan alltid bar jag ock vid undersökning af denna 
art funnit större eller mindre del af stipes, som burit 
föregående års frukt, cjvarsittande vid det gamla bladet* *), 
om hvilken sak jag erhållit full visshet genom granskning 
af dels egna, dels af ganska tydliga och vackra exemplar 
från Notarien Glaeson i Falilun. Betänker man vidare 
alt hos de exemplar af denna art, hvilka hafva 2:ne 
på de sterila bladdelningarne formen temmeligen tydligt; i den 
mest framskridna period, nemligen långt efter sedan frukten öppnat 
sig och sporerna utfallit, är knoppens slipes en half till en tum lång, 
det fruktbärande stambladet, hvars frukt redan visar sig tydligt, är 
nedböjdt med spetsen och det sterila stambladet, omfattande med sin 
öfre sida det förras inböjda kanter, är med spetsen nedböjdt öfver det 
nyssnämnda med öfver hvarandra tegellagda pinnæ ; topparne af båda 
stambladen äro böjda mot hvarandra. Hos B. lanceolatum (Gmel.) 
äro båda stambladens toppar nedböjda till deras stipes. 
*) Dock vill jag ej neka att exemplar kunna förekomma, hvilkas j 
gamla stamblad helt och hållet sakna tecken till qvarvaro af det 
f ruktbärande, men dessa hafva då af en eller annan orsak saknat frukt 
föregående år. 
1 
