30 
merne förefunnos 4 ); hvaraf ock bort kunna slutas att en 
hvar, som förnekar tillvaron af sådana öfvergångar och 
följaktligen distinguere velit , per me faciat ! Ett i Kongl. 
Vet.-Akad. herbarium befintligt, Montinska växtsamlingen 
tillhörande exsiccat , temligen otvetydigt framställande Sp. 
ramosum Huds. in forma natante och, ehuru något större 
än exempl. i Herbar. norm. 13. 76, likväl dermed för öf- 
rigt till alla delar öfverensstämmande, bar emellertid för 
mig mer än tillräckligt utvisat huru Sp. ramosum öfver- 
går till den af mig citerade form, som i Herbar. norm. 1. 
c. framställes och hvilken har bladen betydligt bredare än 
de »nära trådsmala», hvilka af Anm. Förf. omnämnas. Sp. 
affine Schntzl. är redan af utländska författare, hvilka be¬ 
arbetat Rhenländernas (Vogesernas) Flora, till Sp. siniplex 
Huds. hänförd under namn af Sp. simplex fi natans, i 
sammanhang hvarmed kan ses Smiths anteckning å exem¬ 
plaret i Linnés växtsamling, hvilket, så vida det är från 
Lappmarken , torde tillhöra sannolikare Sp. affine Schntzl. 
(Sp. boreale Lstd. in sched.) än Sp. natans Fr. 1. c., som 
derstädes ej veterligen förekommer. Anm. Förf. fortfar: 
»utan att blifva tvungen taga sin tillflygt till förening af 
Sp. boreale Læst. med denna art 5 ) för att hafva en forma 
natans åt densamma, skulle Förf. icke behöfva troligen gå 
längre än till, snart sagdt, hvilken sjö som helst på Up- 
Jändska slätbygden, för att finna den; eller till hvilken 
art skulle Förf. vilja hänföra den (det?) alltid sterila med 
2—3 linier breda, flera alnar långa, flytande blad för¬ 
sedda Sparganium, som på 1—3 å 4 alnars djupt vatten 
växer i sjöarne i Upsalatraklen ?»; hvarpå svaras att, der- 
est, hvilket knappast torde böra betviflas, nämnde Spar- 
ganii-form är densamma som, i allo öfverensstämmande 
med beskrifningen, utom i hvad den ständiga steriliteten 
angår, äfven förekommer i sjöarne vid Stockholm samt år 
1852 fanns vid Drottningholm, på vatten af omkring två 
4) Anm. Förf. omdöme i anledning af hvad jag sålunda förkla¬ 
rat uttryckes på följande sätt: »Hvad änteligen slutet af denna an¬ 
märkning vidkommer, tyckes den mig just böra bevisa ell motsatt 
förfarande än som Förf gjort». 
5) Nemligen Sp. simplex Huds. Anm. Förf. torde redan hafva 
bemärkt att icke jag är uppfinnare af detta förargliga upptåg. 
