ofvan angifne växter lända till bevis. Ibland Cercalierne är kornet 
(det sås bär mycket sent, mognar ändock i rältan tid, samt sätter god 
och vigtig kärna), hufvudsädet, men borde vara det ännu mera, all- 
denstund höstsädet mycket lider ocii ofta utgår under den långvariga 
vårkylan. Östra sidan af bergen, som äro mera skyddade för ofvan- 
nämnde vindar, hafva ock, enligt hvad förut antydt är, den yppigaste 
vegetationen. Nattfrosterna, som så länge fortfara under varen, ute- 
blifva ock till inpå sena hösten — endast en och annan mindre moss- 
trakt gör härifrån ett undantag. Då man om hösten kommer ifrån 
annan ort, der frosten redan utöfvat sin förhärjande inverkan, upp 
på Falbygden, och der iakttager en fortfarande frisk grönska, kan 
man icke annat än erfara en angenäm öfverraskning. 
Littera t ur-öfversigt» 
ib f ver sig t af Eittngl • Fetenshaps- Ækademiens For* 
handlingar • Arg. lO, Häft. 5—8. 
Uti N:ris 5 & 6 af ofvannämnda tidskrift förekomma 
inga botaniska afhandlingar. Uti N:ris 7 & 8 upptagas 
deremot först beskrifning öfver ett nytt algslägle, Virginia 
och slutligen utdrag ur tvenne bref från Magister N. J. 
Andersson, det ena dateradt: Capsladen den 9 April, det 
andra: Plymouth den 9 Juni 1853. 
Den förstnämnda afhandlingen börjar med en redo¬ 
görelse öfver förhållandet med den algsamling, som hem— 
bragtes af fregatten Eugenie. Derefter lemnar förf. en 
allmän öfversigt af den växtfamilj, dit den nya algen bör 
räknas, och slutligen slägtels och den enda hittills kända 
artens beskrifning. 
Denna öfversigt samt slägt- och artbeskrifning med¬ 
delas här ordagrannt: 
»Laminarieernas familj innefattar växtformer, utmärkta 
ej mindre för deras storlek i allmänhet än den olika ka¬ 
rakter de tilldela hafsvegetationen på skiljda punkter af 
jordklotet. Den solfjäderlika Laminaria luccinalis , med 
flera alnar lång, ihålig stam; Microcystis- arterna, som 
blifva understundom mer än hundrade famnar långa, och 
som skulle obegränsadt tillväxa i längd, derest de icke af 
hafsvågorna afsletos eller stammens nedra del slulligen af 
ålder förtärdes; Lessonierna , karakteriserande södra Ame¬ 
rikas sydliga spets, ända till tio fot höga, trädlika, gre- 
niga, med tjock stam och långa jemnbreda blad försedda 
