12 
garne; svepefodren något klibbiga, med aflangt utdragna, 
i spelsen utstående fjäll, slutande med korta, veka små- 
lornar; blomkorgar mindre an pä C. oleraceum, större än 
på G. palustre, med korta hvitfilthåriga eller nästan inga 
skaft; blommorna mycket blekgula, med ståndarknapparnes 
rör purpurröda. Togs på Mösseberg å samma lokal, som 
de närmast föregående, den 18 Juli *1853 uti knopptill¬ 
stånd, utvecklade sedan blommor, efter alt hafva stått i 
vatten 14 dagar. — Endast 2:ne exemplar erhöllos. 
Nämnde trakt af Mösseberg bar under de senare åren undergått 
enskifte, till följe hvaraf kreatur nu mera insläppas till betande tidi¬ 
gare på sommaren, hvilket, så länge jorden gemensamt tillhörde flere 
egare, icke skedde förrän på hösten, efter sädesbergningen. Detta 
tidiga betande har utöfvat ett serdeles menligt inflytande på här 
förekommande, senare blommande, sällsyntare växter. 
Cineraria palustris: 
Förekommer i mängd vid den så kallade Barnesjön 
på vestra sidan om den större sjö, som ligger närmast 
Wartofta herregård i Åsaka förs. — Senecio paludosus , 
som i Wahlenbergs Flora Svecica uppgifves för denna lokal, 
har icke der blifvit återfunnen. 
Orobanche Cirsii: 
Forekommer på östra sidan af Mösseberg emellan 
Tinghögen och Jältened, har träffats i blomma ifrån den 
7 Juli till och med den 27 September, växer hastigt upp 
och förvissnar snart — flere generationer efterträda hvar¬ 
andra samma sommar — är talrikare och mera utbildad 
under torra och varma somrar, högst sallsvnt under våta 
och kalla. I toppen af axet utvecklas vanligen icke blom¬ 
mor, utan endast blomskärmar, då mindre gynnande vä¬ 
derlek inträffar under blomningstiden; hvaremot vanligen 
hela axet ända till toppen ar blombärande, om väder¬ 
leken är passande. Den har från och med 1841 till och 
med 1853 tagits alla år på rötterna af Cirsium hetero— 
pbyllum, å hvilken moderväxt den endast förekommit. 
Både Centaurea lacea och Scabiosa växa å denna lokal, men 
på ingendera af dem har O- Cirsii någonsin blifvit iakttagen. Enligt 
mig meddelad uppgift af a fl. Adjunct Lindblom, förekommer icke O. 
major i Skåne alla år, utan synes helt och hållet utgången flere år 
efter hvarandra; hvarefter den stundom träffas talrikt. O. major lärer 
aldrig blifvit funnen på andra moderväxter än de 2:ne nyssnämnde 
arterna af Centaurea. 
I afseende på den omtvistade frågan om de, så kallade, äkta 
egentliga Parasiternes uppkomst; synes den lätteligen afgjord, om 
