4 
campestris , några få stallen norrut, Serratula tinctoria Hi¬ 
singen vid Nodre Elf (ny för trakten), Crepis præmorsa 
och Leontodon hispidum Gborg ocb Foss (M. Floderus). 
Af slagtet Hieracium förekomma mer än 20 arter i 
en snart sagdt oräknelig mängd af former, vid hvilkas ur¬ 
skiljande jag i kinkigare fall rådfrågat Prof. Fries. Tal¬ 
rikast arp Pulmonarea, af hvilka H. vulgatum , 11. cæsium ocb 
H. pallidum (synnerligen dess forma crinigera ) äro allmänna. 
Sällsyntare äro U. ramosum (Ötterön, Tjörn, Kynnefjell), 11. 
vulgatum- glaucellum (Hisingen, Tölö, m. fl. st. En utmärkt 
form, som' i afseende på distinctiva karakterer synes mera 
artberältigad än många andra!), H. murorum , /7. pallescens 
(spridd öfver hela skärgården), H. diaphanum (på Dal¬ 
gränsen, Kynnefjell. Liknar den gracilare småblommiga 
Smålandsformen) och //. onosmoides-furcellatum (Klöfverön, 
Hojdal). 
Af Accipitrina förekomma följande 6 arter: 
H • tridentatum spridd öfver hela provinsen, H. go - 
thicum likaledes, 11. rigidum sällsynt, 11. norvegicum talrik 
och mångformig i södra landet, H. æstivum på några 
ställen i landets nordöstra del t. ex. Kynnefjell och Nä¬ 
singe, H. umbellatum allmän, hvartill torde komma 11. 
loreale , fordom uppgifven af Diiben. Anmärkningsvärd är 
den stora bristen på Piloselloidea, af hvilka, utom de all¬ 
männa H. Pilosetla och Auricula , blott förekomma 11. col¬ 
linum Fr. på ett enda ställe på Klöfverön och H. stolo - 
niflorum vid Möe i Foss socken. Den är väl skild från 
den äfven härstädes förekommande skoltblommande for¬ 
men af H. Pilosella genom 1—2 blad nederst på buf- 
vudstjelken. Äfven H. paludosum är sällsynt och finnes 
blott i södra delarne. 
2. Gramineæ inlaga andra rummet med omkring 80 
arter, af hvilka de flesta bebo stränder, backar och od¬ 
lade stallen, ty hårdvallsängar af större omfång finnas här 
ingenstädes. De artrikaste slägtena äro Calamagrostis med 
8 arter. Festuca med 7, Bromus och Poa med 6, Gly- 
ceria och Avena med 5, Triticum och Agrostis med 4, 
o. s. v. Bland dessa äro, ulom dem vi i Botaniska No¬ 
tiser 1850 och 1852 redan anfört, följande de ut-- 
märktaste: » 
