96 
132 Vio qv. mil. Så väl största längden, som största 
bredden är 14 mil. Af landet, som kan kallas ett skog- 
rikt bergland, uppfylldt af sjöar och vattendrag, är endast 
omkring V 16 odlad. Största floden är Ljusnan, som upp¬ 
tager de flesta mindre floderna, utom dem, som i pro¬ 
vinsens norra del skaffat sig ett eget utlopp till hafvet. 
Efter det att landet invid hafskusten bildar ett slättland 
af 1 till 2 mils bredd, höjer det sig småningom mot 
vester, så att det vid Herjedalsgränsen uppnår nära 2,000 
fots höjd öfver hafvet. Flere af dess berg uppnå med 
sina toppar denna höjd och ett, Storboberget i Högdal, 
ännu något deröfver. 
Om man tager i betraktande territoriets storlek, kan 
man med skäl anse floran vara fattig. Detta beror dels 
af det nordliga läget, dels af landets obetydliga odling. 
En stor mängd sydliga växter, som ännu förekomma i 
Gestrikland, återfinnas icke i Helsingland och de tillkomna, 
nordliga äro allt för få alt kunna ersätta de förra. Bland 
Sveriges sällsyntare växter, som här finnas allmänt och i 
ymnighet, förtjena nämnas: Cirsium heterophyllum , Cam - 
panula patula , Potcntilla norvegica och Trifolium spadiceum . 
Från fjelltrakterna nedstigna äro Gentiana nivalis , Sceptrum 
carolinum, Viscaria alpina , Astragalus alpinas , Epilobium 
origanifolium, Salix livida, Carex tenuiflora och capitata , 
Poa alpina, Phleum alpinum, Tofieldia borealis , Viola biflora , 
Saussurea, Petasites frigida, Mulgedium alpinum m. fl. 
Nordliga växter som finnas allmänt äro bland andra: 
Linnæa , Cornus suecica, Pulsatilla vernalis , Viola montana , 
Silene rupestris , Gallum trifidum, Viola suecica , Rubus 
Chamæmorus och arclicus , Salix Lapponum, Betula nana , 
Juncus stygius, Carex livida , vaginata, globularis, loliacea, 
tenella , Buxbaumii, irrigua m. fl. — De uti växtför— 
teckningen upptagna Dicotyledoneæ äro 423, Mono- 
colyledoneæ 166, Fil ices 24, Bryaceæ 178 och Hepa¬ 
ticae 37. Af dessa 423 Dicotyledoneæ kunna dock minst 
20 anses vara planterade eller tillfälligtvis förekommande, 
så att de inhemska icke utgöra flera än 405. Vid växt- 
förteckningen finnas inga andra anmärkningar bifogade än 
uti noter upptagna växtstullen för de sällsyntaste arterna. 
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. 
