443 
sta, som ligga i stammens midt och motsvara märgen, 
äro mest rätliniga med tjock, men mjuk membran, till 
färgen något gul- eller brunaktig. De innehålla icke saft 
eller gryn, men färgas blå af Jod. Hos gamla stammar 
blifva de lika de öfriga närliggande cellulerna. 
Hos Polytricha och några andra med fast stam om- 
gifves märgen af flera cellullager, rätliniga, gulaktiga och 
fyllda med stärkelsekorn. 
Epidermis-cellulerna förlängas ofta till luftradiceller 
eller bladiga bihang. 
Den underjordiska stammen är endast genom från¬ 
varon af blad och genom sin svagare färg olik den öfre, 
och öfvergår stundom till ett slags rhizom. 
Hos det abnorma slägtet Sphagnum fattas den s. k. 
märgknippan: cellulerna blifva större, ju närmare de kom¬ 
ma intill medelpunkten. Ytan har en svampaktig epider¬ 
mis, bestående af flera lager af både fibrösa celluler och 
stora porösa, liknande bladcelluler. Denna är en sekun¬ 
där bildning, oberoende af stammen, genom en nedåtgå¬ 
ende förökning af bladens nedersta celluler, likasom hos 
Chara och Hatrachospermum. I grenarne består epidermis 
af ett enda cellullager, större än stammens, med mycket 
tydliga stora hål (porer) utan klorofyll. Denna bildning 
ökar stammens kapilärkraft, låter den hastigt uppväxa utan 
rot och uppbringar den till betydlig höjd. Detta är så¬ 
ledes orsaken dertill att Sphagna så snart uttorka kärren 
och bilda torfmossar *). 
§ 2. Hoten . Den uppkommer af celluler vid stam¬ 
mens bas eller andra periferiska delar deraf. Den ut¬ 
vecklas liksom de proembrynära trådarna, så att sekun- 
därcellulen, hvaraf den uppkommer, blir den första pri- 
märcellulen till rotaxeln. Denna består äf en serie cel¬ 
luler, förenade med sneda bottnar. 
Hos Polytricha äro grenarne hopvridna, hvilket gifvit 
anledning till flera författares påstående, att det skulle 
*) I afseende på slägtet Sphagnum har Karl Muller (i dess ofvan 
anförda arbete) uttalat den förmodan, att det är en qvarlefva från 
en förgången verld. Då torfbildningen vid Stenkolsperioden egde en 
så vigtig betydelse, kan man med skäl antaga, att dessa mossors ut¬ 
veckling under så gynnsamma omständigheter varit orsaken till en 
större rikedom af‘ närbeslägtade nu utdöda arter. 
