£46 
Hos de tvåkönade finnas generationsorganerna an¬ 
tingen förenade tillsammans i samma medelpunkt af in¬ 
volucrum, eller fördelade i två grupper, eller i särskilda 
involukral-kransar. 1 det sistnämnda fallet sitta hanblom- 
morna i spiral i vecken af involukralbladen omkring hon- 
organerna, som äro förenade i en grupp vid spetsen af 
receptaculum commune. Hanblommorna kunna vara axil— 
lära, men icke honblommorna. De förra utvecklas först. 
§ 2. Involucra floralia . Dessa äro af två slag: 
perichætium för tvåkönade och honblommor, perigonium 
för hanblommor. 
Perichætium, består af en eller flera kransar af blad, 
som bilda en långsträckt nästan sluten knopp. Bladen 
likna stjelkens och äro egentligen blott en transformering 
deraf. De aftaga småningom i storlek utifrån inåt. Sed- 
nare, då frukten utbildas, äro de innersta längre och 
skilja sig från stjelkbladen genom form, finare väfnad och 
mattare färg. 
Perigonium är tjockare än perichætium. Bladen äro 
större och mera konkava. Af perigonia äro tre slag 
gemmæ , capitula & disci. 
Knopplika perigonier [gemmæ) äro vanligast och likna 
mera perichætierna. De äro kortare, större och bestå af 
finare ofta röda blad, aftagande i storlek inifrån utåt. 
De äro den enda formen hos hanblommor i bladvecken. 
Uufvudformiga perigonier (capitula) sitta alltid i top¬ 
pen, hafva klotrund form med stora blad, vid basen slid— 
omfattande, uppåt afsmalnande, aftagande i storlek utifrån 
inåt och slutande der de egentliga generationsorganerna 
vidtaga. De hafva ofta ett bart skaft genom stammens 
förlängning t. ex. Splachnum , Tetraplodon , Tayloria. 
Stjernformiga perigonier (disci) likna Fanerogamernas 
blommor mera än de hufvudformiga. De finnas hos Mnium , 
Polytrichum, Pogonatum , Dawsonia och andra af Bryaceoe 
och Polytricheæ. Bladens utseende afviker mycket från 
stjelkbladens: de äro större, kortare, horizontelt utbredda 
vid öfre hälften, ega finare konsistens och egendomlig 
färg, från ljusgrönt till gult orange och purpurrödt. De 
blifva mindre ju mer spiralen närmar sig till blommans 
axel, men i motsats till capitula bildas de i blommans 
